Slovenská obchodná inšpekcia
Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave
Prievozská 32, pošt. prieč. 29, 827 99  Bratislava

Číslo : SK/0125/99/2014                                                         Dňa : 07.04.2014
     
     Podľa ustanovenia § 58 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok), Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave, vo veci odvolania účastníka konania – Consumer Finance Holding, a.s., Hlavné námestie 12, 060 01 Kežmarok, IČO: 35 923 130, kontrola vykonaná dňa 28.05.2013 v sídle Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Prešove pre Prešovský kraj a dňa 15.08.2013 v prevádzke Consumer Finance Holding, a.s. – divízia Quatro, Bernolákova 4681/17, Poprad, proti rozhodnutiu Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Prešove pre Prešovský kraj, 
č. P/0391/07/13, zo dňa 27.11.2013, ktorým bola podľa § 24 ods. 1 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov uložená peňažná pokuta vo výške 5 000 EUR, slovom: päťtisíc eur, pre porušenie § 7 ods. 1 v nadväznosti na § 7 ods. 2 písm. a) a b) vyššie cit. zákona o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov, podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku takto

r o z h o d o l :

Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave odvolanie účastníka konania zamieta a rozhodnutie Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Prešove pre Prešovský kraj č. P/0391/07/13, zo dňa 27.11.2013 potvrdzuje.
O d ô v o d n e n i e :

Inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie (ďalej len „SOI“) so sídlom v Prešove pre Prešovský kraj rozhodnutím uložil účastníkovi konania – Consumer Finance Holding, a.s. - peňažnú pokutu vo výške 5 000 € pre porušenie zákazu vyplývajúceho z § 7 ods. 1 v nadväznosti na § 7 ods. 2 písm. a) a b) zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov. Inšpektormi SOI bolo pri kontrole vykonanej dňa 28.05.2013 v priestoroch Inšpektorátu SOI so sídlom v Prešove pre Prešovský kraj a dňa 15.08.2013 v prevádzke Consumer Finance Holding, a.s. – divízia Quatro, Bernolákova 4681/17, Poprad, zistené použitie nekalej obchodnej praktiky, ktorá je v rozpore s požiadavkami odbornej starostlivosti a ktorá môže podstatne narušiť ekonomické správanie spotrebiteľa vo vzťahu k službe tým, že účastník konania pred uzavretím zmluvy o spotrebiteľskom úvere neposkytol spotrebiteľovi informáciu o zmluvných podmienkach spotrebiteľského úveru prostredníctvom formulára pre štandardné informácie o spotrebiteľskom úvere, v zmluve o spotrebiteľskom úvere neuviedol druh spotrebiteľského úveru, ktorý bol spotrebiteľovi poskytnutý, adresu predávajúceho, na ktorej môže spotrebiteľ uplatniť reklamáciu alebo sťažnosť a výšku, počet a termíny splátok istiny, úrokov a iných poplatkov a neposúdil schopnosť spotrebiteľa splácať spotrebiteľský úver.
     Proti rozhodnutiu o uložení pokuty podal účastník konania odvolanie.

	Povinnosťou účastníka konania bolo dodržiavať zákaz používania nekalej obchodnej praktiky, ktorá je v rozpore s požiadavkami odbornej starostlivosti a ktorá môže podstatne narušiť ekonomické správanie priemerného spotrebiteľa vo vzťahu k službe, čo účastník konania porušil.
     Inšpektori SOI dňa 28.05.2013 v sídle Inšpektorátu SOI so sídlom v Prešove pre Prešovský kraj a dňa 15.08.2013 v prevádzke účastníka konania Consumer Finance Holding, a.s. – divízia Quatro, Bernolákova 4681/17, Poprad vykonali kontrolu, ktorej predmetom bolo prešetrenie podnetu spotrebiteľa č. PO 326/2013, v zmysle ktorého spotrebiteľka
p. ...uzatvorila kúpnu zmluvu, pri ktorej pravdepodobne (ona o tom nevie) uzatvorila aj úverovú zmluvu (túto ani nemá). O skutočnosti, že uzatvorila aj úverovú zmluvu sa spotrebiteľka dozvedela, keď z Quatra dostala list a splátkový kalendár. Podnet taktiež poukazoval na skutočnosť, že mesačná splátka je 28,88 €, pričom spotrebiteľka dostáva dôchodok len 35,60 €. K podaniu bola doložená kúpna zmluva č. ... medzi spotrebiteľkou
p. ... a predávajúcim ... a obchodné podmienky k nej, zmluvné podmienky poskytnutia pôžičky, splátkový kalendár, list účastníka konania, ktorým spotrebiteľa vyzýva na uhradenie prvej splátky úveru a list – Oznámenie o výplate dôchodkov v hotovosti vydaný Sociálnou poisťovňou, z ktorého vyplýva, že výška dôchodku spotrebiteľa je 35,60 €.
Na základe dožiadania zo strany prvostupňového orgánu boli zo strany účastníka konania predložené zmluva o spolupráci zo dňa 30.01.2013 medzi účastníkom konania a spoločnosťou ...., zmluva o pôžičke ev. č. ... uzatvorená so spotrebiteľkou, podmienky k zmluve o pôžičke, všeobecné obchodné podmienky, formulár štandardné európske informácie o spotrebiteľskom úvere a splátkový kalendár.
Dňa 28.05.2013 na Inšpektoráte SOI so sídlom v Prešove pre Prešovský kraj (inšpekčný záznam bol účastníkovi konania zaslaný a ten ho prevzal dňa 04.06.2013) a dňa 15.08.2013 na prevádzke Consumer Finance Holding, a.s. – divízia Quatro, Bernolákova 4681/17, Poprad, boli vykonané kontroly, pri ktorých bolo zistené, že spotrebiteľka dňa 14.02.2013 uzatvorila na prezentačnej akcii s predávajúcim ...   kúpnu zmluvu č. ... za účelom kúpy
5 druhov výrobkov v cene 1000,- €. Pri podpise kúpnej zmluvy bola v hotovosti uhradená záloha vo výške 50,- €. , pričom doplatená mala byť čiastka 950,- € v hotovosti pri dodaní tovaru bez bližšej špecifikácie. V súvislosti s vykonanou kontrolou nebolo právne relevantným spôsobom preukázané, že kontrolovaná osoba v dostatočnom časovom predstihu pred uzavretím zmluvy o spotrebiteľskom úvere poskytla spotrebiteľovi informácie v zmysle § 4 ods. 1 zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene  a doplnení niektorých zákonov (ďalej len „zákon o spotrebiteľských úveroch“) prostredníctvom formulára pre štandardné informácie o spotrebiteľskom úvere. Posúdením náležitostí zmluvy o pôžičke č. .... bolo zistené, že v predmetnej zmluve nebol riadne špecifikovaný druh spotrebiteľského úveru, adresa predávajúceho, na ktorej môže spotrebiteľ uplatniť reklamáciu alebo sťažnosť a výška, počet a termíny splátok istiny, úrokov a iných poplatkov. S prihliadnutím na výšku mesačnej splátky – 28,88 € a dôchodok spotrebiteľa vo výške 35,60 € bolo taktiež zistené, že účastník konania pred uzavretím zmluvy o spotrebiteľskom úvere riadne neposúdil s odbornou starostlivosťou schopnosť spotrebiteľky splácať spotrebiteľský úver.
	Vyššie uvedeným konaním došlo k porušeniu § 7 ods. 1 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa, v zmysle ktorého nekalé obchodné praktiky sú zakázané, v nadväznosti 
na ustanovenie § 7 ods. 2 písm. a) a b) zákona, v zmysle ktorého za nekalú obchodnú praktiku sa považuje obchodná praktika, ktorá je v rozpore s odbornou starostlivosťou a môže podstatne narušiť ekonomické správanie spotrebiteľa vo vzťahu k službe.

Za zistený nedostatok a tým aj za preukázané porušenie zákona, citované vo výrokovej časti tohto rozhodnutia zodpovedá účastník konania v plnom rozsahu, nakoľko v zmysle § 2 písm. b) bod 1 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa je predávajúcim, ktorý spotrebiteľovi poskytuje služby.

V podanom odvolaní účastník konania trvá na tom, že si povinnosť vyplývajúcu z ustanovenia § 4 ods. 1 a 2 zákona č. 129/2010 Z.z. splnil, pričom odkazuje na znenie podpísanej zmluvy o spotrebiteľskom úvere, kde sa uvádza: „Prehlasujem, že som pred uzavretím Zmluvy bol písomne oboznámený so zmluvnými podmienkami prostredníctvom Formulára Štandardné európske informácie o spotrebiteľskom úvere, ktorý mi bol doručený a tento som prevzal.“ Účastník konania konštatuje, že formulár obsahuje všetky podstatné náležitosti a tvrdí, že tento bol spotrebiteľovi riadne pred podpisom zmluvy odovzdaný a spotrebiteľ ho zároveň prevzal, t.j. povinnosť v zmysle § 4 zákona č. 129/2010 Z.z. bola riadne a včas splnená. Poukazuje na skutočnosť, že v zmysle vyhľadávacej zásady je konajúci správny orgán povinný zistiť skutočný stav veci vo verejnom záujme a dôkazné bremeno v zmysle vyhľadávacej zásady postihuje v plnom rozsahu konajúci správny orgán. Je toho názoru, že účastník konania nie je a ani nemôže byť procesne zodpovedný za to, či sa určitú skutočnosť podarí alebo nepodarí preukázať. Z uvedeného dôvodu tak tvrdenie, 
že kontrolovaný subjekt splnenie zákonnej povinnosti nevedel relevantným spôsobom preukázať, nemôže byť právne relevantným dôvodom na uloženie sankcie, a teda dostatočným nepreukázaním porušenia zákona je rozhodnutie prvostupňového orgánu v tejto časti nepreskúmateľné pre nedostatok dôvodov, a teda aj nezákonné. Účastník konania považuje rozhodnutie za nezákonné aj z dôvodu porušenia zásady materiálnej pravdy, nakoľko správny orgán nijakým spôsobom nepreukázal porušenie § 4 zákona č. 129/2010 Z.z. Podotýka, že spoľahlivo zistený skutkový stav veci je podmienkou perfektnosti všetkých vydaných rozhodnutí, pričom správny orgán nemôže ukladať sankcie kontrolovanému subjektu len na základe ničím nepreukázaných predpokladov. Účastník konania tak tvrdí, 
že predmetný formulár spotrebiteľovi odovzdal a ten ho prevzal, čo potvrdil podpisom predmetnej zmluvy. Je toho názoru, že pokiaľ sa správny orgán nestotožní s jeho tvrdením, je povinný vykonať dokazovanie a v prípade pochybností by mal predvolať svedka – sprostredkovateľa úveru a vypočuť ho ohľadom skutočnosti za akých okolností a či v lehotách určených zákonom k odovzdaniu formulára došlo. Z uvedených dôvodov považuje rozhodnutie za nezákonné vzhľadom na znenie § 3, § 32 a § 35 správneho poriadku.
Účastník konania ďalej uvádza, že si svoju povinnosť v zmysle § 9 ods. 1 a § 9 ods. 2 písm. a), c) a k) zákona č. 129/2010 Z.z. splnil. Tvrdí, že spolu s podpisom zmluvy odovzdal spotrebiteľovi a ten zároveň prevzal splátkový kalendár k zmluve o poskytnutí pôžičky 
č.z. ..., eč. z.: ..., ktorý obsahuje jednotlivé termíny splatnosti, ako aj presnú výšku splátok istiny, úrokov ako aj poistenia a poukazuje na znenie bod 6.1 Všeobecných obchodných podmienok, v zmysle ktorého je klient povinný riadne a včas splácať poskytnutú pôžičku, a to v pravidelných mesačných splátkach v sume a termínoch určených splátkovým kalendárom, ktorý je neoddeliteľnou súčasťou zmluvy, inak v sume a termínoch uvedených v zmluve a/alebo podmienkach a/alebo v týchto VOP. Tvrdenia spotrebiteľky označuje za tendenčné a zavádzajúce – ako aj skutočnosť, že zmluvu o spotrebiteľskom úvere nepodpisovala. Konštatuje, že v prípade ak sa správny orgán s uvedeným nestotožní, je povinný v zmysle
§ 32 ods. 1 správneho poriadku vykonať dokazovanie a v prípade pochybností vypočuť svedka – sprostredkovateľa spotrebiteľského úveru. Dodáva, že ustáliť riadne zistený skutkový stav veci, a na základe neho zákonne a spravodlivo rozhodnúť je povinný správny orgán a v žiadnom prípade nie kontrolovaný subjekt a z uvedeného dôvodu je v tejto časti napadnuté rozhodnutie nedôvodné, ničím nepodložené, a teda aj nezákonné. 
Účastník konania ďalej poukazuje na skutočnosť, že v časti všeobecných obchodných podmienok, ktoré sú súčasťou zmluvy o pôžičke, v časti definícia a výkladové pravidlá je definovaný pojem „Pôžička“ – ktorý podľa tejto zmluvy znamená viazaný spotrebiteľský úver v čiastke poskytnutej klientovi spoločnosťou, pričom dodáva, že zmluvné podmienky sú jednak súčasťou jednej listiny spolu so zmluvou o pôžičke, pričom sú zároveň v zmysle „Vyhlásenia klienta“ neoddeliteľnou súčasťou zmluvy a podpisom zmluvy sa stali pre klienta záväznými. Poukazuje na prehlásenie klienta v znení: „Prehlasujem, že som sa pred podpísaním Zmluvy oboznámil s Podmienkami k zmluve o pôžičke a so Všeobecnými obchodnými podmienkami, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou zmluvy, súhlasím s nimi, nemám k nim žiadne výhrady a zaväzujem sa ich dodržiavať.“ Je toho názoru, že všeobecné obchodné podmienky sú neoddeliteľnou súčasťou zmluvy o spotrebiteľskom úvere, teda ich text je samotnou zmluvou o spotrebiteľskom úvere, z čoho vyplýva, že úprava všetkých práv a povinností oboch zmluvných strán môže byť v ktoromkoľvek z týchto dokumentov. Kladie taktiež otázku, aký by bol rozdiel v prípade ak by kontrolovaný subjekt druhú časť listiny – zmluvy o spotrebiteľskom úvere nenazýval všeobecné obchodné podmienky, ale iba by plynule pokračoval v číslovaní jednotlivých odsekov a bodov zmluvy, čo by bolo v zmysle interpretácie prvostupňového správneho orgánu v poriadku. Účastník konania má za to, 
že takýto formalistický výklad práva nemôže požívať právnu ochranu a zotrváva na názore, 
že sa neodchýlil od kogentného ustanovenia § 9 ods. 2 písm. a) zákona č. 129/2010 Z.z., nakoľko jasne a jednoznačne uviedol, že poskytnutý úver je „viazaným spotrebiteľským úverom“.
Účastník konania ďalej uvádza, že v bode 14.13 všeobecných obchodných podmienok sa uvádza: „Klient je oprávnený akékoľvek podnety týkajúce sa kvality a správnosti Služieb poskytnutých Spoločnosťou uplatniť vo forme reklamácie, ktorú zasiela na adresu Consumer Finance Holding, a.s., Hlavné námestie 12, 060 01 Kežmarok.“ Je toho názoru, že správny orgán zákonnú povinnosť nesprávne právne posúdil, pretože zákon o spotrebiteľských úveroch pojem „predávajúci“ nedefinuje, a preto je potrebné vychádzať zo všeobecnej normy – zákona o ochrane spotrebiteľa, ktorý osobu predávajúceho označuje vo všeobecnosti ako dodávateľa tovarov a služieb – teda analogicky aj veriteľa. S využitím analógie teda zastáva názor, že na naplnenie požiadavky § 9 ods. 2 písm. c) zákona č. 129/2010 Z.z. je potrebné uvádzať osobu a identifikačné údaje veriteľa a nie predávajúceho tovaru ako sa domnieva správny orgán. Napriek uvedenému účastník konania konštatuje, že v zmluve o spotrebiteľskom úvere boli uvedené aj identifikačné údaje predávajúceho tovaru, a to v časti zmluvy o spotrebiteľskom úvere s označením ako „Sprostredkovateľ“, a teda je možné konštatovať, že bez akýchkoľvek pochybností mal spotrebiteľ všetky relevantné informácie aj o kontaktných údajoch predávajúceho tovaru.
Čo sa otázky posúdenia schopnosti spotrebiteľa splácať spotrebiteľský úver týka, účastník konania uvádza, že žiada spotrebiteľa – žiadateľa o spotrebiteľský úver, aby uviedol úplne, presne a pravdivo informácie o výške jeho skutočného reálneho príjmu, o zdroji jeho príjmov, o jeho osobnom stave, veku, vzdelaní, bydlisku, type bývania a podobne (uvedené je obsiahnuté v žiadosti o pôžičku – zmluve o pôžičke č. ... ). Má za to, 
že s požiadavkami odbornej starostlivosti, po zohľadnení výšky pôžičky – 950 €, výšky požadovanej mesačnej splátky – 28,88 € a súčasne v nadväznosti na priemerný čistý mesačný príjem mal za to, že spotrebiteľ je schopný predmetný spotrebiteľský úver splácať. K uvedenému dospel na základe skutočnosti, že výška priemerného starobného dôchodku ku dňu 14.02.2013 bola podľa zverejnených údajov Sociálnej poisťovne 387,75 €, životné minimum v rozhodnom čase bolo vo výške 194,58 €/mesačne, žiadateľka mala vlastný byt, čím sa jej znižujú náklady na bývanie  na náklady za spotrebované médiá, ktoré sa pohybujú vo výške okolo 100,- €, t.j. spotrebiteľovi zostáva disponibilný mesačný zostatok na iné výdavky približne vo výške 90 € a je tak schopný splácať aj splátku vo výške 28,88 € mesačne. Účastník konania tak zastáva názor, že posudzoval kritériá pracovného zaradenia, priemernej výšky príjmu obdobného statusu spotrebiteľov, rodinný stav, typ bývania, obvyklé priemerné náklady, počet vyživovaných osôb, vzdelanie jednotlivo ako aj vo vzájomnej súvislosti a dospel k záveru, že spotrebiteľ je schopný a spôsobilý splácať požadovaný spotrebiteľský úver. Dodáva, že celkový model posudzovania schopnosti spotrebiteľa splácať spotrebiteľský úver je komplexnejší a je tvorený nielen matematickým vyhodnotením rozdielu medzi príjmami a výdavkami, ale podstatnou súčasťou je aj použitie špecifického štatistického modelu pravdepodobnosti zlyhania schopnosti splácať úver, ktorý pracuje s klientom udanými socioekonomickými údajmi, pričom toto hodnotenie je priradzované v osobitnom počítačovom systéme špecificky vyvinutom na stanovený účel, ktorý po zadaní parametrov deklarujúcich spotrebiteľom v žiadosti o úver automaticky vyhodnocuje schopnosť spotrebiteľa splácať požadovaný typ a výšku úveru. Poukazuje tiež na skutočnosť, že je nebankovou finančnou inštitúciou, nemá zákonnú možnosť vstupovať do registrov Sociálnej poisťovne, a teda nemá možnosť overiť si reálny príjem v tejto inštitúcii. Podotýka, že príjem spotrebiteľky vo výške 400,- € uviedol obchodný zástupca kontrolovaného subjektu.  
Účastník konania považuje napadnuté rozhodnutie ako celok za nedostatočne odôvodnené, je toho názoru, že prvostupňový správny orgán nedostatočne zistil skutkový stav veci a zistené skutkové zistenia nesprávne právne posúdil, pričom rozhodnutie ako celok pôsobí nepresvedčivo, a teda je ako celok nepreskúmateľné. S prihliadnutím na uvedené skutočnosti účastník konania žiada, aby odvolací orgán napadnuté rozhodnutie zrušil. 
	K tomu odvolací orgán uvádza, že posúdením postupu a rozhodnutia prvostupňového správneho orgánu bolo zistené, že účastník konania preukázateľne porušil zákonom stanovený zákaz vyplývajúci z § 7 ods. 1 zákona o ochrane spotrebiteľa. Zo zákona o ochrane spotrebiteľa jasne vyplýva, že spotrebiteľ má právo na ochranu pred používaním nekalých obchodných praktík zo strany predávajúceho, ktoré sú v rozpore s odbornou starostlivosťou a môžu podstatne narušiť ekonomické správanie spotrebiteľa vo vzťahu k službe. 
	Odvolací správny orgán v danom prípade zastáva názor, že pre komplexné posúdenie skutku je potrebné zohľadniť charakter poskytovanej služby, úroveň odbornej starostlivosti požadovanej v oblasti, v ktorej pôsobí účastník konania, ako aj úroveň informovanosti, vedomostí a obozretnosti spotrebiteľa, ktorému boli služby poskytnuté. V neposlednom rade je tiež potrebné prihliadnuť k spôsobu, akým účastník konania uzatvoril posudzovanú Zmluvu o úvere so spotrebiteľom, ako aj zohľadniť ďalšie okolnosti a špecifiká prípadu, a to 
vo vzájomnej súvislosti tak, aby bolo možné dospieť k jednoznačnému záveru, či konanie vykazovalo znaky nekalosti vo vzťahu k spotrebiteľovi.
  	Po oboznámení sa s podkladmi napadnutého rozhodnutia, ako aj s doterajšími vyjadreniami účastníka konania k predmetu konania, zastáva odvolací správny orgán názor, že vznesené námietky nezbavujú účastníka konania zodpovednosti za kontrolou presne a spoľahlivo zistené porušenie zákazu vyplývajúceho z § 7 ods. 1 v nadväznosti na § 7 ods. 2 písm. a), b) zákona o ochrane spotrebiteľa, a to z dôvodov uvedených nižšie v rámci odôvodnenia rozhodnutia. 
 	Odvolací orgán po opätovnom preskúmaní predmetnej veci zastáva názor, že prvostupňový správny orgán pri prejednávaní veci zohľadnil okolnosti prípadu, ako aj vec správne posúdil. Vo vzťahu k otázke, či bol spotrebiteľovi poskytnutý formulár pre štandardné informácie 
o spotrebiteľskom úvere odvolací orgán konštatuje, že vzhľadom na obsah podnetu, ako aj výsledok jeho prešetrenia počas vykonaných kontrol a na základe predložených materiálov zo strany účastníka konania nebolo preukázané, že by spotrebiteľovi bol v dostatočnom časovom predstihu pred uzavretím zmluvy o spotrebiteľskom úvere poskytnutý formulár pre štandardné informácie o spotrebiteľskom úvere. Účastník konania počas kontroly a ani následne nepredložil žiadny právne relevantný dôkaz o tom, že táto povinnosť bola z jeho strany riadne splnená. Čo sa týka prehlásenia spotrebiteľa o oboznámení sa so zmluvnými podmienkami prostredníctvom formulára pre štandardné európske informácie o spotrebiteľskom úvere a o tom, že tento mu bol doručený a že ho prevzal, ktoré tvorí integrálnu súčasť formulárovej zmluvy, odvolací orgán sa stotožňuje s právnou úvahou prvostupňového orgánu, ktorý uvedené ustanovenie posúdil ako neprijateľnú podmienku v zmysle § 53 ods. 1 a § 53 ods. 4 písm. l) Občianskeho zákonníka, nakoľko táto v rozpore so záujmami spotrebiteľa neprijateľne prenáša dôkazné bremeno v otázke oboznámenia sa so zmluvnými podmienkami spotrebiteľského úveru prostredníctvom uvedeného formulára na spotrebiteľa. Uvedená zmluvná podmienka obchádza zmysel a účel sledovaný ustanoveniami § 4 ods. 1 a 2 zákona o spotrebiteľských úveroch. Vzhľadom na skutočnosť, že ustanovenie § 53 ods. 5 Občianskeho zákonníka stanovuje, že neprijateľné podmienky v spotrebiteľských zmluvách sú neplatné, nemožno takúto zmluvnú podmienku považovať za dôkaz o splnení si zákonných povinností zo strany účastníka konania. Odvolací orgán má za to, že z predložených materiálov nevyplýva, že by predmetný formulár bol spotrebiteľovi poskytnutý pred uzatvorením zmluvy o spotrebiteľskom úvere. Odvolací orgán v danej súvislosti poukazuje aj na vyjadrenie účastníka konania zo dňa 21.08.2013, v ktorom v predmetnej súvislosti vyslovene zdôrazňoval, že „formulár je zo strany spotrebiteľky riadne podpísaný a to vlastnoručným podpisom spotrebiteľky, teda niet pochýb o tom, že predmetnú listinu spotrebiteľka mala v rozhodujúcom čase – pred podpisom zmluvy o pôžičke tak ako ukladá zákon k dispozícii“, čím naznačil obchodnú prax pri uzatváraní zmlúv. V uvedenom prípade však formulár o štandardných európskych informáciách o spotrebiteľskom úvere zo strany spotrebiteľky podpísaný nebol, nakoľko tento obsahuje jej meno len v tlačenej forme. Odvolací orgán súčasne podotýka, že počas vykonaných kontrol, z predložených materiálov a počas správneho konania nebolo žiadnym relevantným spôsobom preukázané tvrdenie účastníka konania, že tento spotrebiteľovi súčasne so zmluvou odovzdal aj splátkový kalendár. Odvolací orgán pritom rovnako ako orgán prvostupňový poukazuje aj na Všeobecné obchodné podmienky – Definície a výkladové pravidlá predložené zo strany účastníka konania, z ktorých vyplýva, že splátkovým kalendárom je rozpis jednotlivých splátok s určením termínu a výšky, ktorý spoločnosť doručí klientovi a ktorý sa klient zaväzuje dodržiavať, inak je povinný dodržiavať výšku splátky a termín splátok uvedený v zmluve a/alebo podmienkach a/alebo VOP, z čoho vyplýva, že splátkový kalendár nie je odovzdávaný spotrebiteľovi pri podpise zmluvy. Pozornosti odvolacieho orgánu neušla skutočnosť, že je rozdiel medzi splátkovým kalendárom predloženým účastníkom konania, kde je spotrebiteľ správne špecifikovaný ako „ E.Š. “ a  splátkovým kalendárom predloženým v rámci podnetu, ktorý obsahuje nepresne uvedené meno spotrebiteľa „ A.Š.“. Takto nesprávne špecifikované meno má spotrebiteľka uvedené aj v rámci listu účastníka konania zo dňa 08.03.2013, ktorým bola vyzývaná na úhradu prvej splátky, čo len potvrdzuje obsah podania, v zmysle ktorého bol splátkový kalendár spotrebiteľovi zaslaný až dodatočne spolu s listom účastníka konania.
Čo sa týka požiadavky na uvedenie druhu spotrebiteľského úveru, odvolací orgán má za to, že táto nebola riadne zo strany účastníka konania splnená. Na uvedenom nič nemení ani skutočnosť, že v rámci definícií a výkladových pravidiel obsiahnutých vo všeobecných obchodných podmienkach je definovaný pojem pôžička ako viazaný spotrebiteľský úver v čiastke poskytnutej klientovi spoločnosťou a ani prehlásenie spotrebiteľa vložené do textu formulárovej zmluvy, v zmysle ktorého spotrebiteľ prehlasuje, že sa pred podpísaním zmluvy oboznámil s podmienkami k zmluve o pôžičke a so všeobecnými obchodnými podmienkami, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou zmluvy, súhlasí s nimi, nemá k nim žiadne výhrady a zaväzuje sa ich dodržiavať. Odvolací orgán má za to, že zákon č. 129/2010 Z.z. v § 9 jednoznačne stanovil obsahové náležitosti zmluvy o spotrebiteľskom úvere, medzi ktoré patrí aj druh spotrebiteľského úveru a ktoré majú byť spotrebiteľovi vzhľadom na ich význam uvedené jasne, jednoznačne, zrozumiteľne a bez akýchkoľvek pochybností. Odvolací orgán sa tak stotožňuje s názorom prvostupňového orgánu, že takáto zákonná požiadavka nie je splnená, ak podstatná náležitosť, akou je aj druh spotrebiteľského úveru, vyplýva iba nepriamo z definície iného pojmu vo všeobecných obchodných podmienkach. Pokiaľ zákon o spotrebiteľských úveroch osobitne upravuje v § 15 zmluvu o viazanom spotrebiteľskom úvere, mala byť takáto informácie priamo komunikovaná aj vo vzťahu k spotrebiteľovi. Stav kedy sa uzatvára „zmluvu o pôžičke“, pojem „pôžička“ sa používa v rámci zmluvy a až 
na základe všeobecných obchodných podmienok sa vymedzí, že pôžičkou sa rozumie viazaný spotrebiteľský úver, považuje odvolací orgán z pohľadu zákonných požiadaviek 
za nevyhovujúci. Prehlásenie, na ktoré sa účastník konania odvoláva, má podľa názoru odvolacieho orgánu povahu neprijateľnej podmienky v spotrebiteľskej zmluve, ktorou účastník konania pevne stanovenou zmluvnou podmienkou inkorporovanou do textu formulárovej zmluvy, ktorej znenie spotrebiteľ nemôže ovplyvniť, prenáša dôkazné bremeno v otázke splnenia povinnosti vyplývajúcej z ustanovenia § 9 ods. 2 písm. a) zákona o spotrebiteľských úveroch a s prihliadnutím na znenie § 53 ods. 1, ods. 3 písm. l) a ods. 5 Občianskeho zákonníka tak nemôže účastníka konania zbaviť zodpovednosti za zistený nedostatok.
V prípade požiadavky na uvedenie adresy predávajúceho, na ktorej môže spotrebiteľ uplatniť reklamáciu alebo sťažnosť sa odvolací orgán nestotožňuje s názorom účastníka konania, ktorý za predávajúceho s využitím zákona o ochrane spotrebiteľa považuje práve svoju osobu ako veriteľa. Odvolací orgán pripúšťa, že zákon priamo nedefinuje pojem „predávajúci“, avšak jeho význam je zrejmý zo znenia jednotlivých ustanovení – nakoľko sa v danom prípade jednalo o viazaný spotrebiteľský úver, je nepochybne relevantné ustanovenie § 15 zákona o spotrebiteľských úveroch, ktoré uvádza, že zmluva o viazanom spotrebiteľskom úvere je zmluva o spotrebiteľskom úvere, v ktorej sa dojednáva spotrebiteľský úver výhradne na financovanie zmluvy o kúpe konkrétneho tovaru alebo poskytnutí konkrétnej služby, pričom tieto dve zmluvy tvoria obchodný celok. Pri zmluvách, ktoré tvoria obchodný celok, predávajúci tovaru alebo poskytovateľ služby je zároveň veriteľom, resp. veriteľom je tretia osoba a (1.) veriteľ využíva služby predávajúceho tovaru alebo poskytovateľa služieb pri uzatváraní alebo príprave zmluvy o spotrebiteľskom úvere alebo (2.) konkrétny tovar alebo poskytnutie konkrétnej služby je výslovne uvedené v zmluve o spotrebiteľskom úvere. V odseku 5 uvedené ustanovenie stanovuje, že ak došlo k zániku zmluvy o viazanom spotrebiteľskom úvere a spotrebiteľ tovar vrátil predávajúcemu, predávajúci a veriteľ si navzájom vysporiadajú vrátenie poskytnutých peňažných prostriedkov bez účastí spotrebiteľa. Ak išlo o nevyžiadaný tovar, tak k takému vysporiadaniu postačí zánik zmluvy o kúpe tovaru bez toho, aby spotrebiteľ vrátil tovar predávajúcemu. S prihliadnutím na daný prípad, kedy kúpna zmluva bola uzatváraná so spoločnosťou ... sa nemožno stotožniť s názorom účastníka konania, že osoba predávajúceho v zmysle požiadavky § 9 ods. 2 písm. c) zákona o spotrebiteľských úveroch je totožná s osobou veriteľa. Za riadne splnenie uvedenej povinnosti podľa názoru odvolacieho orgánu nie je možné považovať ani skutočnosť, že identifikácia adresy predávajúceho je v zmluve uvedená v časti „sprostredkovateľ“.
Čo sa týka posúdenia schopnosti spotrebiteľa splácať spotrebiteľský úver, odvolací orgán pripúšťa, že zmluva o pôžičke obsahuje údaje o veku spotrebiteľa, rodinnom stave, vzdelaní, pracovnom zaradení, type bývania či počte vyživovaných osôb (účastník konania nepredložil listiny, z ktorých uvedené skutočnosti vyplývajú, resp. žiadosť o údaje potrebné na posúdenie schopnosti splácať spotrebiteľský úver), avšak je z nej taktiež zrejmé, že nebola skúmaná otázka reálneho príjmu konkrétneho spotrebiteľa. Skutočnosť, na ktorú poukazuje účastník konania v podanom odvolaní, t.j. že bolo vychádzané z priemerného dôchodku v rozhodujúcom období, po zohľadnení ktorého bude mať spotrebiteľ dostatočné prostriedky na splácanie úveru, považuje odvolací orgán za nedostatočné, nakoľko je potrebné vychádzať zo situácie konkrétneho spotrebiteľa. Vzhľadom na podklady tvoriace súčasť spisového materiálu, z ktorých vyplýva, že spotrebiteľ má dôchodok vo výške 35,60 €, pričom mesačná splátka úveru je 28,88 €, má odvolací orgán za to, že účastník konania zanedbal svoju povinnosť vyplývajúcu mu z ustanovenia § 7 ods. 1 zákona o ochrane spotrebiteľa. Uvedené ustanovenie zákona pritom má za úlohu zabezpečiť záujem veriteľov správne odhadnúť schopnosť spotrebiteľa splácať a správať sa tak obozretne jednak z pohľadu návratnosti úveru a jednak z pohľadu dôsledkov nezodpovedného požičiavania na strane spotrebiteľov. 
	Z hľadiska odôvodnenosti postupu správneho orgánu možno konštatovať, že konajúci dozorný orgán už pri kontrole, ako aj následne vo vydanom prvostupňovom rozhodnutí poukázal na konkrétne ustanovenia zákona o spotrebiteľských úveroch, ktorým sa spravoval predmetný právny vzťah so spotrebiteľom a ktorými sa zároveň riadil dozorný orgán pri posudzovaní veci. Správny orgán preto zastáva názor, že konaním účastníka konania v rozpore s požiadavkami odbornej starostlivosti, majúcim za následok možné podstatné narušenie ekonomické správanie priemerného spotrebiteľa vo vzťahu ku službe, bol porušený zákaz nekalých obchodných praktík, pričom takéto konanie má negatívny dopad v tom, 
že vo vzťahu k spotrebiteľovi je spôsobilé privodiť vážnu majetkovú ujmu tým, že naruší jeho ekonomické správanie a spotrebiteľ urobí rozhodnutie, ktoré by inak neurobil. Účastník konania plne zodpovedá za protiprávny skutkový stav zistený v čase kontroly SOI, a to bez ohľadu na dôvody a skutočnosti, ktoré uviedol vo svojom odvolaní. Odvolací orgán zastáva názor, že prvostupňový správny orgán v predmetnom rozhodnutí náležite odôvodnil právne závery, ku ktorým dospel pri posudzovaní prípadu a pri určovaní výšky pokuty zohľadnil okolnosti daného prípadu, ako aj dôvody zisteného porušenia zákona.
     Na základe hore uvedených skutočnosti pokladá odvolací orgán skutkový stav 
za spoľahlivo zistený a jeho protiprávnosť za nepochybne preukázanú, správny orgán nezistil v odvolacom konaní dôvod na zrušenie alebo zmenu napadnutého rozhodnutia.
O výške pokuty rozhoduje inšpektorát SOI, ktorý podľa § 24 ods. 1 zákona za porušenie povinnosti ustanovených týmto zákonom alebo právnymi aktmi Európskych spoločenstiev v oblasti ochrany spotrebiteľa uloží orgán dozoru výrobcovi, predávajúcemu, dovozcovi alebo dodávateľovi alebo osobe uvedenej v § 26 pokutu do 66 387,83 EUR.
     Podľa § 24 ods. 5 cit. zákona sa pri určení výšky pokuty prihliada najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť porušenia povinnosti, spôsob a následky porušenia povinnosti. Pri rozhodovaní o výške pokuty bolo prihliadnuté najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť veci a možné následky protiprávneho konania, ktorými sú porušenie práv spotrebiteľa pri nedodržaní zákazu použitia nekalej obchodnej praktiky, čím bol znížený rozsah práv spotrebiteľa priznaný mu zákonom č. 250/2007 Z.z. Účastník konania pri svojej činnosti použil nekalú obchodnú praktiku, ktorú zákon zakazuje a ktorá môže negatívne vplývať na spotrebiteľa pri jeho rozhodovaní o obchodnej transakcii. K uvedenému konaniu došlo tým, že pri poskytovaní spotrebiteľského úveru veriteľ v rozpore s príslušnými ustanoveniami zákona o spotrebiteľských úveroch pred uzavretím zmluvy o spotrebiteľskom úvere spotrebiteľke neposkytol požadované informácie prostredníctvom formulára 
pre štandardné informácie o spotrebiteľskom úvere, v zmluve o spotrebiteľskom úvere riadne neuviedol druh spotrebiteľského úveru, adresu predávajúceho, na ktorej môže spotrebiteľ uplatniť reklamáciu alebo sťažnosť, resp. výšku, počet a termíny splátok istiny a úrokov a iných poplatkov, pričom riadne neposúdil schopnosť spotrebiteľky splácať spotrebiteľský úver. Vyššie uvedené konanie je nepochybne konaním v rozpore s požiadavkami odbornej starostlivosti a je spôsobilé podstatne narušiť ekonomické správanie spotrebiteľa, v dôsledku čoho spotrebiteľ môže urobiť rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by v prípade riadneho informovania a dodržania zákonných povinností účastníka konania  inak neurobil. Pri určení výšky pokuty správny orgán prihliadal na charakter uzatvorenej zmluvy, keďže predmetom posúdenia bola spotrebiteľská zmluva, s ustanoveniami ktorej sa síce spotrebiteľ má možnosť oboznámiť pred podpisom zmluvy, ale nemôže ovplyvniť jej obsah. Do úvahy bolo taktiež vzaté, že nebezpečnosť uvedeného konania umocňuje skutočnosť, že sa jednalo o poskytovanie spotrebiteľských úverov pri prezentačnej akcii, kedy spotrebiteľ nebol 
pred uzavretím zmluvy riadne informovaný o zmluvných podmienkach spotrebiteľského úveru. V súvislosti s uvedeným odvolací orgán konštatuje, že účastník konania vo vzťahu k spotrebiteľovi zneužil svoje postavenie silnejšej zmluvnej strany, keď niektoré zmluvné podmienky poskytnutia úveru, na ktoré aj sám poukazoval, majú charakter neprijateľnej podmienky v spotrebiteľskej zmluve. Predávajúci nesie objektívnu zodpovednosť za zistené nedostatky. Zároveň bolo prihliadnuté aj na to, že účastník konania ako predávajúci, je povinný dodržiavať podmienky podnikania uvedené v príslušných právnych predpisoch vrátane zákona o ochrane spotrebiteľa od začiatku vykonávania podnikateľskej činnosti. Účastník konania ako predávajúci je povinný dodržiavať všetky zákonom stanovené podmienky ponuky a predaja služieb, za dodržiavanie ktorých zodpovedá objektívne, teda bez ohľadu na akékoľvek okolnosti, ktoré spôsobili ich porušenie. Pri preskúmavaní výšky uloženej pokuty je potrebné vychádzať zo základných rovín pre ukladanie sankcie – individuálnej a generálnej, pričom napadnutým rozhodnutím nebola pokuta uložená v zjavne neprimeranej výške vzhľadom na charakter spáchaného správneho deliktu. Odvolací orgán poukazuje na skutočnosť, že zákon umožňuje uložiť pokutu až do 66 387,83 €. Vo sfére účastníka konania má uložená pokutu plniť úlohu výchovnú a aj represívnu a postihovať protiprávne konanie, a preto je žiaduce, aby bola citeľná aj v majetkovej sfére páchateľa deliktu. Nemôže sa jednať o sankciu v zanedbateľnej výške, inak sa nedá predpokladať, že by splnila svoj účel. Súčasne je potrebné uviesť, že uložená pokuta plní taktiež preventívnu úlohu, a to najmä vo vzťahu k ostatným nositeľom totožných zákonných povinností (generálne pôsobenie), a musí tak mať aj silu odradiť od protiprávneho postupu. S prihliadnutím na uvedené skutočnosti má tak odvolací orgán za to, že výška pokuty je primeraná k zistenému skutkovému stavu.
Podkladom pre vydanie rozhodnutia bol presne a spoľahlivo zistený skutkový stav veci 
na základe čoho odvolací orgán podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku odvolanie zamieta ako nedôvodné.
    
    Zároveň upozorňujeme účastníka konania, že pokutu uloženú I. st. rozhodnutím je povinný uhradiť do 15 dní odo dňa doručenia tohto rozhodnutia priloženou poštovou poukážkou alebo príkazom na úhradu na účet: Štátna pokladnica, č. ú.: SK57 8180 0000 0070 0006 5068, 
VS-03910713.

Poučenie: Rozhodnutie o odvolaní je konečné a proti tomuto rozhodnutiu odvolanie nie je prípustné. V prípade nezaplatenia uloženej pokuty v stanovenej lehote bude jej plnenie vymáhané. Rozhodnutie je preskúmateľné súdom.