Slovenská obchodná inšpekcia
Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave
Prievozská 32, pošt. prieč. 29, 827 99  Bratislava

Číslo : SK/0283/99/2013                                                         Dňa : 22.05.2013

Podľa ustanovenia § 58 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok), Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave, vo veci odvolania účastníka konania – POHOTOVOSŤ, s.r.o., Pribinova 25, 811 09  Bratislava, IČO: 35 807 598, kontrola vykonaná dňa 22.11.2012 v sídle spoločnosti POHOTOVOSŤ, s.r.o., Pribinova 25, Bratislava, proti rozhodnutiu Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj, č. U/0482/01/2012, zo dňa 18.02.2013, ktorým bola podľa § 23 ods. 2 písm. ba/ bod 4 zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov uložená peňažná pokuta vo výške 15 000 EUR, slovom: pätnásťtisíc eur, pre porušenie § 9 ods. 7 a 8 vyššie cit. zákona o spotrebiteľských úveroch v znení neskorších predpisov, podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku takto

r o z h o d o l :

napadnuté rozhodnutie vo výrokovej časti m e n í tak, že za porušenie zákazov ustanovených v § 9 ods. 7 a 8 zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov sa účastníkovi konania: POHOTOVOSŤ, s.r.o., Pribinova 25, 811 09  Bratislava, IČO: 35 807 598, podľa § 23 ods. 2 písm. ba) bod 4 vyššie cit. zákona o spotrebiteľských úveroch v znení neskorších predpisov, ukladá peňažná pokuta vo výške 10 000 EUR, slovom: desaťtisíc eur. Uloženú pokutu je účastník konania povinný uhradiť do 15 dní odo dňa doručenia tohto rozhodnutia priloženou poštovou poukážkou alebo príkazom na úhradu na účet: Štátna pokladnica, č. ú.: 7000065068, numerický kód-8180, VS-04820112.

O d ô v o d n e n i e :

Inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie (ďalej SOI) so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj rozhodnutím uložil účastníkovi konania – POHOTOVOSŤ, s.r.o. - peňažnú pokutu vo výške 15 000,-- €, pre porušenie zákazov vyplývajúcich z § 9 ods. 7 a 8 vyššie cit. zákona o spotrebiteľských úveroch. Inšpektormi SOI bolo pri kontrole vykonanej dňa 22.11.2012 v sídle spoločnosti POHOTOVOSŤ, s.r.o., Pribinova 25, Bratislava zistené, že účastník konania vo vzťahu k Zmluve o úvere č. 601102435 zo dňa 06.02.2012 porušil zákaz predloženia návrhu zmluvy spotrebiteľovi, ktorého zrejmým účelom je obchádzanie ustanovení zákona o spotrebiteľských úveroch a zákaz voľby rozhodného práva k zmluve o spotrebiteľskom úvere, ktorého cieľom je zbavenie spotrebiteľa práv, ktoré mu priznáva zákon o spotrebiteľských úveroch.
Proti rozhodnutiu o uložení pokuty podal účastník konania odvolanie.
	Odvolací orgán podľa § 59 ods. 1 správneho poriadku preskúma napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu; ak je to nevyhnutné, doterajšie konanie doplní, prípadne zistené vady odstráni. Podľa ods. 2 ak sú pre to dôvody, odvolací orgán rozhodnutie zmení alebo zruší, inak odvolanie zamietne a rozhodnutie potvrdí. 
Preskúmaním veci v odvolacom konaní bol zistený dôvod na zmenu napadnutého rozhodnutia vo výške uloženého postihu. Prvostupňový správny orgán síce správne právne posúdil zistený skutkový stav, ten však ohodnotil neprimeranou výškou pokuty, ktorá nezodpovedá rozsahu porušenej povinnosti, keďže nedostatok bol zistený len v prípade jednej zmluvy o spotrebiteľskom úvere a dĺžke trvania protiprávneho konania vzhľadom na skutočnosť, že k protiprávnemu konaniu došlo len pri uzatváraní zmluvy dňa 06.02.2012. Odvolacím orgánom tiež nebolo zistené, že by prvostupňový správny orgán v rámci odôvodnenia výšky postihu uviedol konkrétne okolnosti, ktoré by odôvodňovali pokutu uloženú vo výške vyplývajúcej z výroku prvostupňového správneho orgánu. Odvolací orgán navyše zohľadnil nevymáhanie splácania predmetného úveru zo strany účastníka konania, a to ani viac ako 10 mesiacov po splatnosti prvej splátky, ako okolnosť poľahčujúceho charakteru. Vzhľadom na uvedené skutočnosti odvolací orgán pristúpil k zníženiu zjavne neprimeranej výšky pokuty uloženej prvostupňovým správnym orgánom, keďže zastáva názor, že pre účastníka konania je vzhľadom na okolnosti prípadu primeranou pokutou finančná sankcia uložená v nižšej výške.
Povinnosťou účastníka konania ako veriteľa bolo rešpektovať zákaz predloženia návrhu zmluvy, ktorého zrejmým účelom je obchádzanie ustanovení zákona o spotrebiteľských úveroch, za čo sa považuje aj to, ak sa čerpanie finančných prostriedkov alebo zmluva o spotrebiteľskom úvere zahrnú do zmluvy o úvere, ktorej povaha alebo účel by umožnili vyhnúť sa uplatňovaniu tohto zákona; rešpektovať zákaz ponuky spotrebiteľovi rozhodného práva k zmluve o spotrebiteľskom úvere, ktorého zrejmým cieľom je zbaviť spotrebiteľa práv, ktoré mu priznáva tento zákon, čo porušil.
	Inšpektormi SOI bola v súvislosti so šetrením podnetu spotrebiteľa č. 1175/2012 uskutočnená kontrola počas ktorej bolo preverované dodržanie povinností vyplývajúcich zo zákona o spotrebiteľských úveroch zo strany účastníka konania ako veriteľa. V danom prípade bolo zistené, že spotrebiteľ p. R. uzavrel s účastníkom konania dňa 06.02.2012 Zmluvu o úvere č. 601102435 (ďalej len „Zmluva“) na sumu 330,-- €, ktorá mala byť splatená v 12-tich mesačných splátkach po 49,-- €. Finančné prostriedky boli v danom prípade poskytnuté na iný účel ako na výkon zamestnania, povolania či podnikania. Spotrebiteľovi bola napriek jeho žiadosti zo dňa 06.02.2012, v ktorej požadoval úver na iný účel ako na výkon zamestnania, povolania, podnikania, predložená zmluva o úvere v zmysle § 269 ods. 2 Obchodného zákonníka, ktorá svojou povahou a účelom vylučovala použitie zákona o spotrebiteľských úveroch, keďže sa v zmysle bodu 15. Všeobecných podmienok poskytnutia úveru mala spravovať výlučne Obchodným zákonníkom. Úprava poskytnutia finančných prostriedkov bola zahrnutá do zmluvy, ktorej povaha a účel umožnili obídenie zákona o spotrebiteľských úveroch, v predmetnej Zmluve boli použité podmienky, ktoré vylúčili aplikáciu ustanovení zákona vzťahujúcich sa na spotrebiteľské úvery a ktoré ako rozhodné právo k spotrebiteľskej zmluve stanovovali Obchodný zákonník, čím bol porušený zákaz vyplývajúci z § 9 ods. 7 a 8 zákona o spotrebiteľských úveroch.
Následkom tohto konania bola spotrebiteľovi predložená Zmluva v ktorej chýbali náležitosti ako úroková sadzba spotrebiteľského úveru, ročná percentuálna miera nákladov (ďalej RPMN), priemerná RPMN, názov a adresa príslušného kontrolného orgánu a taktiež neboli zabezpečené práva spotrebiteľa v zmysle § 13 (právo na odstúpenie od zmluvy o spotrebiteľskom úvere) a § 16 (splatenie spotrebiteľského úveru pred lehotou splatnosti) zákona o spotrebiteľských úveroch. 
Za zistený nedostatok účastník konania ako veriteľ v zmysle § 2 písm. b) zákona o spotrebiteľských úveroch v plnom rozsahu zodpovedá.
Vo svojom odvolaní účastník konania prostredníctvom svojho právneho zástupcu požiadal o zrušenie napadnutého rozhodnutia z dôvodu jeho nezákonnosti a nepreskúmateľnosti a vrátenie veci prvostupňovému správnemu orgánu na nové prejednanie. 
Účastník konania poukázal na argumentáciu prvostupňového správneho orgánu v odôvodnení výšky postihu o výške RPMN modelovo vypočítanej na základe prílohy k zákonu o spotrebiteľských úveroch, hypotetická RPMN však nemá opodstatnenie, pretože daný úver je bez úroku a bez poplatkov ex lege. Z rovnakého dôvodu považuje účastník konania za neprimeraný a skresľujúci aj argument o výške odplaty za poskytnutie úveru. Skutočnosti, že sa spotrebiteľ nemal možnosť zoznámiť sa so všetkými náležitosťami úverového vzťahu, nemal zabezpečený dostatok informácií pre porovnanie ponúk od rôznych veriteľov, nemôžu byť vnímané len ako priťažujúce okolnosti, keďže absencia chýbajúcich náležitostí v zmluve spôsobuje bezúročnosť a bezpoplatkovosť spotrebiteľského úveru, teda nové výhody pre spotrebiteľa. Výška postihu bola odôvodnená aj dôsledkami vyňatia zmluvy z režimu zákona o spotrebiteľských úveroch, pričom správny orgán neuložil sankciu za absenciu povinných náležitostí zmluvy o spotrebiteľskom úvere a predmetné konanie neposúdil ako samostatnú skutkovú podstatu. Správanie sa účastníka konania v dôsledku zákonnej úpravy prinieslo prospech spotrebiteľovi, čo malo byť zohľadnené pri určení výšky postihu, avšak nebolo. Prvostupňový správny orgán neprípustne použil ako priťažujúce okolnosti tie okolnosti, ktoré by prichádzali do úvahy, ak by bol spotrebiteľský úver platný s dohodnutou odplatou, čo ale odporuje § 11 ods. 1 písm. a) zákona o spotrebiteľských úveroch. Účastník konania poukázal na to, že dňa 25.1.2013 oznámil spotrebiteľovi, že úver je bez poplatkov a úrokov, čo je poľahčujúca okolnosť z hľadiska následkov a dĺžky obídenia zákona o spotrebiteľských úveroch a ukončuje právnu neistotu spotrebiteľa ohľadom dĺžky dlžnej sumy. Pre účely posúdenia nedostatočného odôvodnenia pokuty a jej výšky účastník konania poukázal na rozsudky Najvyššieho správneho súdu Českej republiky z 26.05.2010, sp. zn. 7As 72/2009 a zo dňa 03.04.2012, sp. zn. 1 Afs 1/2012. Neprihliadnutie na zákonom stanovené kritéria pre určenie výšky postihu je nutné považovať za nezákonnosť, k čomu patrí aj členenie okolností na poľahčujúce a priťažujúce v rámci všetkých zákonom stanovených kritérií rozhodných pre určenie výšky pokuty. Prvostupňový orgán sa však nevenoval žiadnemu zákonom stanovenému hľadisku. Uviedol iba všeobecné právne skutočnosti, ktoré neindividualizovali prípad. Prvostupňovým orgánom uvádzané okolnosti tvoria súčasť materiálnych a formálnych znakov správneho deliktu, teda nemôžu byť okolnosťami priťažujúcimi, pretože by išlo o porušenie zásady dvojitého pričítania. Neuvedenie údajov o RPMN a úrokovej sadzbe v zmluve o spotrebiteľskom úvere je poľahčujúcou okolnosťou, ktorá spôsobuje, že následky zisteného obchádzania zákona o spotrebiteľských úveroch sú pre spotrebiteľa pozitívne. Napriek nevýhodám si spotrebiteľ vybral najvýhodnejší úver – bez poplatkov a bez úhrady nákladov. Termín spoločenská nebezpečnosť konania je materiálny znak správneho deliktu a nie zákonom stanovené kritérium pre určenie výšky postihu, čo dokazuje aj § 23 ods. 2 zákona o spotrebiteľských úveroch. Prvostupňový správny orgán uložil zjavne neprimeranú pokutu ku skutočným okolnostiam prípadu, pričom nepoužil žiadnu priťažujúcu okolnosť. V prípade sa pritom mala jednoznačne zohľadniť okolnosť rešpektovania § 11 ods. 1 písm. a) zákona o spotrebiteľských úveroch ako poľahčujúci následok, ktorý spočíval v uznaní porušenia zákona. Účastník konania je tak trestaný dvakrát – stratou akýchkoľvek úrokov a náhrady nákladov, ako aj administratívnou pokutou. V rámci následkov obchádzania zákona o spotrebiteľských úveroch by sa malo ako na poľahčujúcu okolnosť prihliadnuť na to, že účastník konania nedostane za poskytnutie úveru žiadnu odmenu a žiadnu náhradu nákladov, teda sankcia sa ho už dotkla. Za dôležité pre posúdenie okolností považuje účastník konania aj kritérium závažnosti obídenia zákona o spotrebiteľských úveroch, kedy okolnosť nestanovenia primeranej odplaty môže byť hodnotená ako poľahčujúca pretože zaťaženie klienta sa výrazne znížilo. Sankcia bezúročnosti a beznákladovosti je nadštandardom aj oproti úprave v Smernici č. 2008/48/ES. Účastník konania poukázal aj na rozsudky Najvyššieho súdu Slovenskej republiky zo dňa 07.12.2010, sp. zn. 5Sžo/204/2010 a zo dňa 28.06.2012, sp. zn. 5Sžp/21/2011, pričom uviedol, že pri sankčnom režime podľa zákona o spotrebiteľských úveroch ide o taxatívne stanovené zákonné kritéria pre určenie výšky postihu. Ako poľahčujúce kritérium možno uviesť to, že išlo iba o jediné obídenie zákona o spotrebiteľských úveroch, pričom bez akýchkoľvek priťažujúcich okolností bola výška postihu stanovená vo výške štvrtiny najvyššie prípustnej sadzby. Pokuta vo výške 15 000,-- € v situácii, kedy absentujú okolnosti, ktoré sú výrazne priťažujúce, je zneužitím voľnej úvahy, keďže správny orgán neprihliadol na žiadnu poľahčujúcu okolnosť, ako napr. na nevymáhanie splácania spotrebiteľského úveru napriek jeho splatnosti po skoro roku od termínu splatnosti prvej splátky; uznanie protiprávnosti konania zo strany účastníka konania; bezúročnosť a beznákladovosť poskytnutého úveru. Všetky tieto okolnosti odôvodňujú uloženie pokuty na spodnej hranici zákonom stanovenej sadzby.
	K tomu odvolací orgán uvádza, že po preskúmaní obsahu spisového materiálu nezistil dôvod na zrušenie napadnutého rozhodnutia v zmysle požiadavky účastníka konania. Odvolací správny orgán však po oboznámení sa s jednotlivými bodmi 1) - 16) podaného odvolania akceptoval námietky účastníka konania vo vzťahu k zjavnej neprimeranosti výšky uloženého postihu vzhľadom na rozsah zisteného nedostatku, čas jeho trvania a najvyššiu hranicu pokuty za zistený nedostatok, teda v čiastočnom rozsahu argumenty účastníka konania v bodoch 11) a 16) a v plnom rozsahu prihliadol na námietky uvedené v bode 15) podaného odvolania. Ostatné skutočnosti uvedené v odvolaní nezbavujú účastníka konania zodpovednosti za kontrolou presne a spoľahlivo zistené porušenie § 9 ods. 7 a 8 zákona o spotrebiteľských úveroch, a to z dôvodov uvedených nižšie v rámci odôvodnenia rozhodnutia. 
	Podľa § 9 ods. 7 zákona č. 129/2010 Z.z., veriteľovi alebo finančnému agentovi sa zakazuje predkladať spotrebiteľovi návrhy zmlúv, ktorých zrejmým účelom je obchádzanie ustanovení tohto zákona; za takéto konanie sa považuje aj to, že sa čerpanie finančných prostriedkov alebo zmluvy o spotrebiteľskom úvere zahrnú do zmlúv o úvere, ktorých povaha alebo účel by umožnili vyhnúť sa uplatňovaniu tohto zákona. Ak veriteľ využil omyl spotrebiteľa a použil zmluvné podmienky, ktorými vylúčil aplikáciu ustanovení vzťahujúcich sa na spotrebiteľské úvery, považuje sa zmluva za zmluvu o spotrebiteľskom úvere, ak veriteľ nepreukáže, že nemal úmysel obísť tento zákon.
	Podľa § 9 ods. 8 zákona č. 129/2010 Z.z., veriteľ alebo finančný agent nesmie ponúkať spotrebiteľovi výber rozhodného práva k zmluve o spotrebiteľskom úvere, ktorého zrejmým cieľom je zbaviť spotrebiteľa práv, ktoré mu priznáva tento zákon.
	Predmetom kontroly vykonanej dňa 22.11.2012 bol v danom prípade postup účastníka konania pri poskytovaní peňažných prostriedkov za odplatu spotrebiteľovi. Osobitná právna úprava uvedená v zákone o spotrebiteľských úveroch v plnej miere premieta požiadavky Smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES z 23. apríla 2008 o zmluvách o spotrebiteľskom úvere a o zrušení smernice Rady 87/102/EHS (ďalej len „Smernica“). Spotrebiteľovi je uvedeným osobitným zákonom poskytnutá v súlade s príslušnými normami európskeho práva zvýšená ochrana ešte pred podpisom samotnej zmluvy (prostredníctvom predzmluvného formulára o zmluvných podmienkach je stanovená povinnosť informovať spotrebiteľa o podmienkach a nákladoch spojených s úverom a o základných povinnostiach), v štádiu uzatvárania zmluvy o spotrebiteľskom úvere a jej plnenia. Osobitný zákon upravuje aj požiadavku na poskytnutie základného porovnávacieho údaju spotrebiteľovi, a to RPMN, ktoré mu umožňuje jednoduché porovnanie nákladov na spotrebiteľský úver, o ktorom spotrebiteľ uvažuje, s nákladmi na spotrebiteľské úvery, ktoré ponúkajú iní poskytovatelia úverov. Význam použitia osobitnej úpravy poskytujúcej dostatočnú mieru ochrany spotrebiteľom pri poskytovaní spotrebiteľských úveroch sa premietol aj do výslovného zákazu predkladania zmlúv spotrebiteľom, ktorých účelom je obchádzanie zákona o spotrebiteľských úveroch, ako aj ponuky výberu rozhodného práva k zmluve o spotrebiteľskom úvere s cieľom zbavenia spotrebiteľa práv vyplývajúcich z uvedeného osobitného právneho predpisu. Vzhľadom na koncepciu zákona o spotrebiteľských úveroch je práve veriteľ povinný vo vzťahu k spotrebiteľovi vychádzať z ochrany poskytnutej osobitnými právnymi predpismi a pristúpiť k vyňatiu z tejto ochrany len v prípadoch odôvodnených a dostatočne preukázaných.
	Z výsledkov kontroly zo dňa 22.11.2012 vyplynulo, že účastník konania poskytol spotrebiteľovi p. M peňažné prostriedky na iný účel ako na výkon zamestnania, povolania či podnikania, čo preukazuje Zmluva priložená k podnetu spotrebiteľa, ako aj jej originál, ktorý kontrolovaná spoločnosť predložila počas uvedenej kontroly SOI. Zmluva, ktorej predmetom bolo poskytnutie spotrebiteľského úveru spotrebiteľovi, mala podobu nepomenovanej zmluvy uzatvorenej v zmysle § 269 ods. 2 Obchodného zákonníka, obchádzajúcej ustanovenia zákona o spotrebiteľských úveroch, keďže bod 15 Všeobecných podmienok poskytnutia úveru tvoriacich súčasť Zmluvy upravoval aplikáciu Obchodného zákonníka ako rozhodného práva bez zohľadnenia práv spotrebiteľa, ktoré mu vyplývali zo zákona o spotrebiteľských úveroch. Pokiaľ by sa účastník konania riadil pri uzatváraní Zmluvy skutočným postavením žiadateľa o úver a účelom použitia finančných prostriedkov, musel by prijať jednoznačný záver, že v prípade žiadateľa o úver ide o spotrebiteľský vzťah, a teda je nutné podriadiť predloženú Zmluvu režimu zákona o spotrebiteľských úveroch. 
     Účastník konania vo viacerých bodoch odvolania poukazoval na naplnenie dôsledkov konania spočívajúceho v chýbajúcej úrokovej sadzbe spotrebiteľského úveru a RPMN v predmetnej Zmluve v zmysle § 11 ods. 1 písm. a) zákona o spotrebiteľských úveroch. K tomuto zákonnému predpokladu je potrebné uviesť, že sa jedná o súkromnoprávny inštitút, do ktorého sa premietla transpozícia všeobecnej požiadavky Smernice na stanovenie účinných, primeraných a odrádzajúcich sankcií. Ide o mechanizmus, ktorý motivuje veriteľa a prináša spotrebiteľovi prípadnú finančnú výhodu v prípade pochybenia veriteľa. Odvolací správny orgán rovnako ako prvostupňový orgán zastáva názor, že akceptovanie tohto zákonného predpokladu zo strany účastníka konania vo veci posudzovanej Zmluvy nemožno považovať za dôvod na zbavenie sa zodpovednosti účastníka konania za porušenie zákona a ani za poľahčujúcu okolnosť vo vzťahu k následkom sankcionovaného konania. Porušené zákazy vyplývajúce z § 9 ods. 7 a 8 zákona o spotrebiteľských úveroch sa viažu k rešpektovaniu osobitnej právnej úpravy v štádiu predkladania návrhu zmluvy a prvostupňový správny orgán sa v rámci odôvodnenia rozhodnutia správne zaoberal otázkami ako sú RPMN a výška odplaty vypočítané vo vzťahu k posudzovanému úveru, keďže uvedené skutočnosti preukazujú mieru v akej bol spotrebiteľ poškodený tým, že mu bola predložená zmluva o úvere, ktorá nerešpektovala v danom prípade lex specialis. Následnú bezúročnosť a beznákladovosť predmetného úveru nepovažuje odvolací orgán za skutočnosť spojenú s následkami protiprávneho konania ako jedným z kritérií pre určenie výšky postihu podľa § 23 ods. 2 zákona o spotrebiteľských úveroch. Nemožno predsa vzhľadom na účel § 11 ods. 1 zákona o spotrebiteľských úveroch, ktorým je vytvorenie mechanizmu odradzujúceho veriteľa od porušovania niektorých dôležitých zákonných povinností, považovať za poľahčujúcu okolnosť to, že veriteľ dobrovoľne uzná dôsledky svojho protiprávneho konania stanovené v záväznom právnom predpise.
	K názoru účastníka konania, že konanie spočívajúce v neuvedení všetkých zákonom stanovených náležitosti v posudzovanej Zmluve malo byť posúdené ako samostatná skutková podstata odvolací orgán uvádza, že jeho požiadavka je v rozpore s tzv. absorpčnou zásadou aplikovateľnou pri rozhodovaní vo veci správnych deliktov. Odvolací orgán sa zaoberal aj výsledkami rozhodovacej činnosti Najvyššieho správneho súdu Českej republiky (rozsudok zo dňa 26.05.2010, sp. zn. 7 As 72/2009 a rozsudok zo dňa 03.04.2012, sp. zn. 1Afs 1/2012) vo vzťahu k odôvodnenosti výšky uloženého postihu v napadnutom rozhodnutí. Po preskúmaní odôvodnenia výšky uloženého postihu bolo pristúpené k zníženiu výšky postihu, keďže v danom prípade prvostupňový orgán nedostatočne zohľadnil rozsah protiprávneho konania, ako aj dĺžku jeho trvania. S ohľadom na ďalšie zákonné kritéria možno uviesť, že sa nimi prvostupňový správny orgán zaoberal v dostatočnej miere a v rozsahu umožňujúcom preskúmateľnosť úvah správneho orgánu, ktorými sa riadil pri určovaní výšky postihu. Nemožno súhlasiť s tvrdením účastníka konania, že by odôvodnenie výšky postihu obsahovalo iba všeobecné právne skutočnosti, keďže úvahy, o ktoré sa prvostupňový orgán opieral boli aplikovateľné na posudzovanú Zmluvu uzatvorenú s podávateľom podnetu č. 1175/2012. V rámci odôvodnenia výšky postihu odvolací orgán nezaznamenal, že by prvostupňový správny orgán spoločenskú nebezpečnosť správneho deliktu označil ako priťažujúcu okolnosť, jej zohľadnenie v rámci posúdenia závažnosti konania je možné považovať za správne. Priťažujúci charakter jednotlivých okolností, ktoré tvoria súčasť odôvodnenia výšky postihu je zrejmý z popisu jednotlivých okolností. Účastník konania tiež poukázal na rozsudky Najvyššieho súdu Slovenskej republiky (rozsudok zo dňa 07.12.2010, č. k. 5Sžo/204/2010 a rozsudok zo dňa 28.06.2012, č. k. 5Sžp/21/2011), ktoré podľa názoru odvolacieho orgánu v žiadnom smere nespochybňujú preskúmateľnosť a riadnu odôvodnenosť výšky postihu. V závere odvolania sa účastník konania zameral aj na skutočnosť, že pri posudzovaní prípadu nebola zohľadnená žiadna poľahčujúca okolnosť súvisiaca so skutkom, k čomu je potrebné uviesť, že bezúročnosť a beznákladovosť predmetného úveru, rovnako ako uznanie protiprávnosti skutku zo strany účastníka konania následne po začatí správneho konania neboli ani zo strany odvolacieho orgánu identifikované ako poľahčujúce okolnosti majúce vplyv na výšku postihu. 
	Účastník konania preto plne zodpovedá za protiprávny skutkový stav zistený v čase kontroly SOI a to bez ohľadu na dôvody a skutočnosti, ktoré uviedol vo svojom odvolaní. Odvolací orgán v súvislosti s prejednávaným prípadom uvádza, že spotrebiteľovi, ktorý pri dojednávaní úveru vystupuje v slabšej pozícií v porovnaní s poskytovateľom úveru, bolo potrebné v medziach zákona poskytnúť zvýšenú ochranu, keďže vzhľadom na zložitosť problematiky dôveruje poskytovateľovi úveru. Účastník konania však predmetnú Zmluvu kvalifikoval ako zmluvný typ, ktorý spadá do režimu Obchodného zákonníka (napriek tomu, že sa zmluva vzhľadom na účel poskytnutia finančných prostriedkov mala uzatvoriť v zmysle zákona o spotrebiteľských úveroch), čím znevýhodnil daného spotrebiteľa vo vzťahu k zvýšenej právnej ochrane zabezpečenej právnym režimom zákona o spotrebiteľských úveroch.
Na základe hore uvedených skutočností pokladá odvolací orgán skutkový stav za spoľahlivo zistený a jeho protiprávnosť za nepochybne preukázanú a preto nezistil v odvolacom konaní dôvod na zrušenie napadnutého rozhodnutia. Výšku uloženej pokuty, ktorá bola v rámci odvolacieho konania znížená, pokladá odvolací orgán za primeranú zistenému skutkovému stavu. 
Podľa § 23 ods. 2 písm. ba) bod 4 zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a iných úveroch a pôžičkách a o zmene a doplnení niektorých zákonov, veriteľovi alebo finančnému agentovi, ktorý poruší povinnosti ustanovené v § 9 a 10 cit zákona, je orgán kontroly oprávnený uložiť mu pokutu do 70 000 eur a pri opakovanom alebo závažnom nedostatku až do výšky 140 000 eur.
Orgán kontroly pri ukladaní sankcie prihliada na závažnosť, rozsah, dĺžku trvania, následky a povahu zistených nedostatkov. Porušenie zákonom stanovených zákazov spočívalo v tom, že účastník konania uzatvoril so spotrebiteľom Zmluvu o úvere, na základe ktorej mali byť finančné prostriedky poskytnuté na iný účel ako na výkon zamestnania, povolania či podnikania. Predložená Zmluva svojou povahou a účelom vylučovala použitie zákona o spotrebiteľských úveroch, keďže sa v zmysle bodu 15. Všeobecných podmienok poskytnutia úveru mala spravovať výlučne Obchodným zákonníkom. Z hľadiska závažnosti konania správny orgán zohľadnil jeho nebezpečnosť, ktorú vidí v skutočnosti, že neboli v plnej miere zabezpečené práva spotrebiteľa, ktoré mu poskytuje zákon o spotrebiteľských úveroch, v dôsledku čoho došlo k znevýhodneniu predovšetkým vo vzťahu k informáciám, s ktorými je povinný veriteľ oboznámiť spotrebiteľa pred uzavretím zmluvy, vo vzťahu k náležitostiam zmluvy o spotrebiteľskom úvere, k výške odplaty regulovanej všeobecne záväzným právnym predpisom ako aj ku konkrétnym právam spotrebiteľa v zmysle § 13 (právo na odstúpenie od zmluvy o spotrebiteľskom úvere) a § 16 (splatenie spotrebiteľského úveru pred lehotou splatnosti) zákona o spotrebiteľských úveroch. Správny orgán pri prehodnocovaní výšky prihliadol z hľadiska rozsahu sankcionovaného konania na skutočnosť, že nedostatok bol zistený len v prípade jednej Zmluvy, ktorá bola subsumovaná pod úpravu Obchodného zákonníka, čo malo za následok zhoršenie postavenia spotrebiteľa v porovnaní so zvýšenou právnou ochranou zabezpečenou právnym režimom zákona o spotrebiteľských úveroch. Vzhľadom na dĺžku trvania protiprávneho stavu je potrebné poukázať na skutočnosť, že v čase kontroly SOI vykonanej dňa 22.11.2012 bolo zistené, že k porušeniu zákonných zákazov došlo iba pri uzatváraní zmluvy o spotrebiteľskom úvere dňa 06.02.2012.
Z hľadiska následkov spôsobených porušením predmetných zákonných zákazov bola zohľadnená nevýhodnosť podmienok predmetnej Zmluvy uzatvorenej so spotrebiteľom, ktorú účastník konania považoval za zmluvu o úvere uzatvorenú podľa Obchodného zákonníka, v porovnaní s prípadom, ak by zmluva podliehala ochrane noriem spotrebiteľského práva. Správny orgán v napadnutom rozhodnutí poukázal na skutočnosť, že RPMN orgánom dozoru modelovo vypočítaná v zmysle prílohy zákona o spotrebiteľských úveroch, by v prípade predmetného úveru predstavovala na mesačnej báze výšku 267,49 %, pričom podľa zverejnených súhrnných informácií o údajoch novoposkytnutých spotrebiteľských úverov veriteľmi za 3.štvrťrok 2011 priemerná RPMN pre obdobný spotrebiteľský úver a zmluvnú splatnosť predstavovala hodnotu 42,84 %. Zvýšená ochrana práv spotrebiteľa pri poskytovaní spotrebiteľských úverov je premietnutá aj v regulácii výšky odplaty za poskytnutie spotrebiteľského úveru v zmysle § 53 ods. 6 Občianskeho zákonníka. V predmetnej Zmluve bola odplata za úver vo výške 300 € poskytnutý na obdobie 12 mesiacov stanovená vo výške 288,-- €, čo predstavuje odplatu vo výške 96 % p.a. Správny orgán zohľadnil nevymáhanie splácania predmetného úveru zo strany účastníka konania, a to ani viac ako 10 mesiacov po splatnosti prvej splátky, ako okolnosť poľahčujúceho charakteru.
Dôležitosť identifikovaných chýbajúcich náležitosti zmluvy o spotrebiteľskom úvere podčiarkuje aj ochrana poskytnutá zo strany zákonodarcu, ktorý v prípade absencie uvedených náležitosti zbavuje úver poplatkov aj samotného úroku. Pri určovaní výšky správny orgán vzal do úvahy to, že účel právnych predpisov poskytujúcich spotrebiteľom, záujemcom o úver, právo na informácie a istotu pri uzatváraní zmluvných vzťahov týkajúcich sa poskytnutia spotrebiteľského úveru, nebol z dôvodu porušenia povinnosti splnený. Od účastníka konania vzhľadom na jeho podnikanie a ponúkané služby, je pritom možné očakávať, že koná profesionálne so znalosťou ponúkaných služieb a v súlade s požiadavkami vyplývajúcimi z relevantných predpisov, čo zodpovedá poctivému prístupu v podnikaní. Z hľadiska následkov konania správny orgán poukazuje na skutočnosť, že neuvedenie všetkých zákonom požadovaných údajov neumožňuje spotrebiteľom riadne zoznámenie sa s ponukou úveru, ako aj nezabezpečuje právnu istotu v otázke podmienok spotrebiteľského úveru, nákladoch a záväzkoch. Nesplnením vyššie uvedených zákazov vzťahujúcich sa na štádium dojednávania zmluvy o spotrebiteľskom úvere nebol naplnený účel sledovaný zákonom o spotrebiteľských úveroch, ktorým je regulácia vzťahov medzi veriteľom a spotrebiteľom tak, aby bola zabezpečená dostatočná ochrana spotrebiteľa pri ponuke a poskytovaní spotrebiteľského úveru. Správny orgán má za to, že pokuta uložená vo výške vyplývajúcej z výroku tohto rozhodnutia je s prihliadnutím na zákonom stanovené medze a hľadiská pokutou primeranou a zároveň pokutou zodpovedajúcou zistenému protiprávnemu stavu, jeho závažnosti, rozsahu, dĺžke, následkom a povahe.
Podkladom pre vydanie rozhodnutia bol presne a spoľahlivo zistený skutkový stav veci na základe čoho podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku bolo I. stupňové rozhodnutie zmenené tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia.
Poučenie: Rozhodnutie o odvolaní je konečné a proti tomuto rozhodnutiu odvolanie nie je prípustné. V prípade nezaplatenia uloženej pokuty v stanovenej lehote bude jej plnenie vymáhané. Rozhodnutie je preskúmateľné súdom.