Slovenská obchodná inšpekcia
Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave
Prievozská 32, pošt. prieč. 29, 827 99  Bratislava

Číslo : SK/0572/99/2013                                                         Dňa : 24.02.2014

Podľa ustanovenia § 58 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok), Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave, vo veci odvolania účastníka konania – PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o., Pribinova 25, 824 96  Bratislava, IČO: 35 792 752, kontrola vykonaná dňa 28.03.2013 v sídle spoločnosti PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o., Pribinova 25, Bratislava, proti rozhodnutiu Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj, č. P/0093/01/2013, zo dňa 14.06.2013, ktorým bola podľa § 24 ods. 1 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov uložená peňažná pokuta vo výške 5 000 EUR, slovom: päťtisíc eur, pre porušenie § 4 ods. 2 písm. b/ vyššie cit. zákona o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov, podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku takto

r o z h o d o l :

Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave odvolanie účastníka konania zamieta a rozhodnutie Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj č. P/0093/01/2013, zo dňa 14.06.2013 potvrdzuje.

O d ô v o d n e n i e :

	Inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie (ďalej len „SOI“) so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj rozhodnutím uložil účastníkovi konania – PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o. - peňažnú pokutu vo výške 5.000 € pre porušenie povinností vyplývajúcich z § 4 ods. 2 
písm. b) zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o ochrane spotrebiteľa“).
     Inšpektormi SOI bolo pri kontrole uskutočnenej dňa 28.03.2013 v sídle spoločnosti: PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o., Pribinova 25, Bratislava zistené, že účastník konania uprel spotrebiteľovi právo na ochranu ekonomických záujmov.
	Proti rozhodnutiu o uložení pokuty podal účastník konania odvolanie.
     Odvolací orgán podľa § 59 ods. 1 správneho poriadku preskúma napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu; ak je to nevyhnutné, doterajšie konanie doplní, prípadne zistené vady odstráni. Podľa ods. 2 ak sú pre to dôvody, odvolací orgán rozhodnutie zmení alebo zruší, inak odvolanie zamietne a rozhodnutie potvrdí.
	Preskúmaním veci v odvolacom konaní nebol zistený dôvod na zrušenie napadnutého rozhodnutia. Povinnosťou účastníka konania bolo neupierať právo spotrebiteľovi na ochranu ekonomických záujmov; čo účastník konania porušil.
     Inšpektori SOI dňa 28.03.2013 vykonali kontrolu v sídle spoločnosti: PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o., Pribinova 25, Bratislava, zameranú na prešetrenie podnetu spotrebiteľa č. 144/2013 a na dodržiavanie zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa. Pri výkone kontroly bolo zistené, že účastník konania v pozícii veriteľa uzatvoril so spotrebiteľom 
p. A. K. zmluvu o revolvingovom úvere č. .... Na základe uvedenej zmluvy mal účastník konania v zmysle čl. 4.2. Zmluvných dojednaní zmluvy o revolvingovom úvere spoločnosti PROFIREAL SLOVAKIA spol. s.r.o. (obchodné meno do 14.02.2008), spotrebiteľovi automaticky poskytnúť revolving po uhradení 24 splátok pri úvere so splatnosťou 42 a 48 mesiacov (t.j. po 19.07.2009). Účastník konania poskytol revolving až po uhradení 40-tich splátok (dňa 23.12.2010). Následne odmietol akceptovať spotrebiteľovu žiadosť o ukončenie zmluvného vzťahu - storno revolvingu z pôžičky č. ... s odvolávaním na čl. 4 Zmluvných podmienok, ktoré však sám porušil, čím spotrebiteľovi uprel právo na ochranu ekonomických záujmov. Uvedeným konaním došlo k porušeniu § 4 ods. 2 písm. b)  zákona o ochrane spotrebiteľa.
Za zistené nedostatky, účastník konania ako predávajúci v zmysle § 2 písm. b) bod 1 zákona o ochrane spotrebiteľa v plnom rozsahu zodpovedá.
V odvolaní účastník konania neuviedol žiadne nové skutočnosti ani dôkazy, ktoré by účastníka konania zbavovali zodpovednosti za zistené nedostatky.
V podanom odvolaní sa účastník konania uvádza, že správny orgán nesprávne a neúplne zistil skutkový stav potrebný pre rozhodnutie vo veci. Tvrdí, že správny orgán vychádzal len z odseku 9.1 a to aj napriek tomu, že z odseku 9.3 vyplýva, kedy sa revolving podáva. Keďže v určenej lehote pred splatnosťou rozhodujúcej splátky nedošlo k vypovedaniu revolvingu, potom akékoľvek vypovedanie zo strany klienta urobené z časového hľadiska následne nie je výpoveďou. Má za to, že neobstojí záver správneho orgánu, podľa ktorého spotrebiteľ údajne nemohol ani vedieť kedy je potrebné podať žiadosť o výpoveď revolvingu. Z článku 
9 ods. 9.1, zmluvných dojednaní vyplývalo, že výpoveď revolvingu mal doručiť najneskôr 
15 pracovných dní pred splatnosťou každej 24. splátky. Lehota na podanie výpovede revolvingu závisela iba od splatnosti príslušnej splátky, najneskôr pred ktorou malo k výpovedi revolvingu prísť. Táto lehota nebola závislá od vyplatenia revolvingu alebo od iného úkonu zo strany účastníka konania. Jej nedodržanie preto účastník konania objektívne ani spôsobiť nemohol, ako sa to tvrdí v napadnutom rozhodnutí. Podotýka, že aj keby revolving bol vyplatený včas, ani vtedy by „výpoveď“ klienta podaná následne po jeho vyplatení nespôsobila jeho zrušenie a ani nezaložila právo na jeho zrušenie.
Zastáva názor, že od výpovede revolvingu ako právneho úkonu, ktorý má byť urobený vopred pred splatnosťou rozhodujúcej splátky, je potrebné odlišovať písomnosť klienta urobenú po vyplatení revolvingu. Má za to, že zrušenie revolvingu na základe žiadosti podanej po vyplatení revolvingu nebolo ani zmluvne dohodnuté, a takéto právo na dodatočné zrušenie revolvingu nevyplýva ani zo zákona. Tvrdí, že postupoval oprávnene, kedy podanú žiadosť doručenú po vyplatení sumy revolvingu za jeho výpoveď v zmysle článku 9. zmluvných dojednaní nepovažoval. Na zrušenie revolvingu po jeho vyplatení klient nemal právny nárok, a preto skutkový stav popisovaný vo výroku rozhodnutia nie je ani porušením práv klienta a ani správnym deliktom.
Ďalej uvádza, že postupy a závery správneho orgánu sú v rozpore s jeho povinnosťou vyplývajúcou z § 3 ods. 5, § 32 ods. 1 a § 46 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní. Účastník konania namieta neurčitosť výroku rozhodnutia, nakoľko ani v ňom sa neuvádza zmluvné alebo zákonné ustanovenie zakladajúce právo klienta na zrušenie revolvingu po tom, ako je revolving vyplatený. Má za to, že v rozhodnutí správny orgán poukazuje na porušenie práva spotrebiteľa na ochranu ekonomických záujmov, ale nešpecifikuje z ktorého ustanovenia vyplýva právo na zrušenie revolvingu ak nebola uplatnená výpoveď revolvingu. Napadnutý výrok považuje v rozpore so zmluvnými dojednaniami, keď výpoveď revolvingu z článku 4. zmluvných dojednaní ani nevyplýva. Účastník konania nikdy neodmietol zrušenie revolvingu s odvolaním sa na článok 4. Táto časť výroku nemá podklad ani vo výsledkoch doterajšieho konania a má za následok zmätočnosť výroku ako takého.
Poukazuje na to, že možnosť zrušenia revolvingu po jeho vyplatení nebola medzi zmluvnými stranami dohodnutá, a že klient nepodal výpoveď pred splatnosťou splátky č. 24, ale až následne po pripísaní peňažných prostriedkov z revolvingu na jeho účet. Má za to, že túto skutočnosť správny orgán nevyhodnotil. Tvrdí, že správny orgán sa nevysporiadal ani s písomnou korešpondenciou medzi účastníkom konania a klientom ako listinnými dôkazmi. Z nich vyplýva, že listom zo dňa 07.01.2011 bolo klientovi oznámené, že k vypovedaniu revolvingu nedošlo. Aj v liste zo dňa 29.11.2012 sa opätovne uvádza, že k vypovedaniu revolvingu nedošlo.
Namieta aj to, že sa správny orgán nevysporiadal ani s námietkou týkajúcou sa nedostatku jeho právomoci. Posudzovanie „zrušenia” revolvingu nepatrilo a ani nepatrí do kompetencie správneho orgánu. Posudzovanie (ne)platnosti a následne aj účinkov právneho úkonu je výlučne kompetenčnou otázkou všeobecného súdnictva. Vo vzťahu k výroku o sankcii namieta nielen nedôvodnosť sankcie ako takej, ale aj neprimeranosť jej výšky. Skutkový stav popisovaný v rozhodnutí nie je porušením zákona, a preto pre uloženie pokuty chýba prvok protiprávnosti ako základný predpoklad vyžadovaný zákonom č. 250/2007 Z.z.. Poukazuje na to, že medzi účastníkom konania a klientom došlo k vyriešeniu veci tak, že bolo pristúpené k mimoriadnemu zrušeniu revolvingu a vec bola vyporiadaná aj po finančnej stránke. Nesúhlasí ani s tým, že správny orgán pri rozhodovaní o sankcii neoprávnene vzal do úvahy, že revolving bol vyplatený oneskorene. V prípade, ak by skutkom malo byť len oneskorené vyplatenie revolvingu, potom by v zmysle § 24 ods. 7 zákona č. 250/2007 Z.z. za taký skutok nemohla byť uložená sankcia, a to z dôvodu uplynutia času. Revolving mal byť vyplatený dňa 20.07.2009 a teda trojročná lehota by uplynula 20.07.2012 a rozhodnutie je zo dňa 14.06.2013. Ďalej má za to, že skutočnosť týkajúca sa oneskoreného vyplatenia revolvingu navyše bola hodnotená dvakrát a to v neprospech účastníka konania - raz ako súčasť skutkového deja, raz ako dôvod pre určenie výšky sankcie. Oneskorené vyplatenie revolvingu nemôže byť okolnosťou ovplyvňujúcou výšku sankcie. Namieta aj to, že správny orgán uviedol v rozhodnutí, že účastník konania nepostupoval s odbornou starostlivosťou, ale neuviedol v čom bola konkrétne požiadavka na odbornú starostlivosť porušená. Žiada o zrušenie rozhodnutia a zastavenie konania.
     K tomu odvolací orgán uvádza, že po preskúmaní napadnutého rozhodnutia nezistil dôvod na zrušenie napadnutého rozhodnutia. Skutočnosti uvedené v odvolaní účastníka konania ho nezbavujú zodpovednosti za kontrolou zistené porušenie zákona. Slovenská obchodná inšpekcia je všeobecným orgánom trhového dozoru vo veciach ochrany spotrebiteľa na vnútornom trhu. Predmetom kontroly SOI je vykonať dozor a zábezpeku nad dodržiavaním ustanovení zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov. Odvolací správny orgán v rámci odvolacieho konania dôsledne preveril postup Inšpektorátu SOI pri prejednávaní predmetnej veci, pričom nezistil zo strany prvostupňového správneho orgánu závažné pochybenia, ktoré by spôsobovali nezákonnosť napadnutého rozhodnutia a mali by za následok zrušenie rozhodnutia. Správny orgán takisto zohľadnil skutočnosť, že povinnosťou účastníka konania ako predávajúceho, ktorým je v zmysle § 2 písm. b) zákona o ochrane spotrebiteľa najmä podnikateľ, ktorý spotrebiteľovi ponúka alebo predáva výrobky, alebo poskytuje služby, bolo zabezpečiť splnenie všetkých povinností tak, ako to určuje zákon a osobitné predpisy, čo však vzhľadom k hore uvedenému nebolo splnené. Odvolací orgán má teda za to, že prvostupňový správny orgán postupoval plne v súlade so zákonom a napadnuté rozhodnutie vychádzalo z presne, úplne a spoľahlivo zisteného stavu veci. Prvostupňové správne rozhodnutie, vydané v správnom konaní obsahuje všetky náležitosti stanovené v § 47 ods. 2 Správneho poriadku. Účastník konania namietal nedostatočnú špecifikáciu výrokovej časti správneho rozhodnutia. Odvolací orgán má za to, že výroková správneho rozhodnutia je dostatočne určitá a zrozumiteľná a obsahuje všetky zákonom požadované náležitosti. Z výrokovej časti prvostupňového správneho rozhodnutia jednoznačne vyplýva, kto je účastníkom konania, aká právna povinnosť bola porušená, ustanovenie právneho predpisu podľa ktorého došlo k uloženiu sankcie, výška pokuty a lehota splatnosti a v neposlednom rade je v ňom dostatočne jasne a určito špecifikované aj protiprávne konanie, ktoré je predmetom uloženia sankcie, a to jednak prostredníctvom vymedzenia miesta a dátumu kontroly, počas ktorej bolo takéto protiprávne konanie zistené, a vymedzenie protiprávneho konania účastníka konania, ktorým sa dopustil porušenia zákonnej povinnosti.
     Podľa § 52 ods. 1 OZ spotrebiteľskou zmluvou je každá zmluva bez ohľadu na právnu formu, ktorú uzatvára dodávateľ so spotrebiteľom.
     Podľa § 53 ods. 1 prvá veta OZ spotrebiteľské zmluvy nesmú obsahovať ustanovenia, ktoré spôsobujú značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa (ďalej len „neprijateľná podmienka“).
     Podľa § 4 ods. 2 písm. b) zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa, v zmysle ktorého predávajúci nesmie spotrebiteľovi upierať práva podľa § 3 zákona.
     Podľa  § 3 ods. 1 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa každý spotrebiteľ má právo na výrobky a služby v bežnej kvalite, uplatnenie reklamácie, náhradu škody, vzdelávanie, informácie, ochranu svojho zdravia, bezpečnosti a ekonomických záujmov a na podávanie podnetov a sťažností orgánom dozoru a kontroly (ďalej len „orgán dozoru“) a obci pri porušení zákonom priznaných práv spotrebiteľa.
     V správnom konaní boli kontrolnému orgánu predložená Zmluva o revolvingovom úvere vrátane VOP, na ktoré sa vzťahuje právna úprava spotrebiteľských zmlúv podľa § 52 a násl. Občianskeho zákonníka ako lex generalis a osobitná právna úprava zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa ako lex specialis. Výsledky kontroly SOI zo dňa 28.03.2013 v sídle spoločnosti účastníka konania preukázali porušenie zákazu neupierať spotrebiteľovi právo na ochranu ekonomických záujmov podľa § 3 ods. 1 zákona. V zmysle zmluvných dojednaní mal účastník konania poskytnúť revolving automaticky v zmluvne dohodnutom termíne. Spotrebiteľovi totiž vyplývalo v zmysle čl. 4 Zmluvných dojednaní automaticky právo na poskytnutie revolvingu po uhradení 24 splátok pri úvere so splatnosťou 48 mesiacov, t.j. po 19.07.2009. Revolving bol spotrebiteľovi poskytnutý až dňa 23.12.2010, t.j. po uhradení 
40-tich splátok. Od uhradenia 24 splátok spotrebiteľom, t.j. po 19.07.2009, do skutočného poskytnutia revolvingu, t.j. 23.10.2010, ubehol viac ako rok. V rámci tohto časového obdobia bol spotrebiteľ v neistote ohľadne podania žiadosti o výpoveď revolvingu, nakoľko samotný účastník konania v pozícii veriteľa sám meškal so splnením si svojej povinnosti, ktorá vyplývala zo zmluvných dojednaní, a to poskytnúť automaticky revolving. Poskytnutím revolvingu až po uhradení 40 splátok spotrebiteľovi sa predlžilo splácanie úveru aj úverový vzťah. Spotrebiteľ nemal v čase navýšenia úveru, t.j. 23.12.2010 záujem o neskoré navýšenie úveru, nakoľko mu ostávalo cca. 7 mesiacov do splatenia pôvodného úveru. V zmysle zmluvných dojednaní Zmluvy o revolvingovom úvere čl. 9 Neuskutočnenie revolvingu - výpoveď, bod 9.1. „Zmluva o revolvingovom úvere“ je uzavretá na dobu neurčitú s tým, že revolving sa uskutoční za podmienok stanovených touto Zmluvou o revolvingovom úvere Veriteľ aj Dlžník môže revolving kedykoľvek vypovedať bez uvedenia dôvodu k časti tejto Zmluvy o RU upravujúcej uskutočnenie revolvingu (ďalej len „výpoveď revolvingu”). V prípade výpovede revolvingu tento nebude Veriteľom uskutočnený.” Spotrebiteľ doručil dňa 05.01.2011 a 21.11.2012 účastníkovi konania žiadosti o zrušenie navýšenia revolvingu, resp. výpovede revolvingu. Účastník konania spotrebiteľovu žiadosť odmietol akceptovať z dôvodu neposkytnutia relevantných dôvodov a s odvolaním sa na nedodržanie čl. 9 Zmluvných dojednaní aj napriek tomu, že spotrebiteľ mohol vypovedať revolving bez uvedenia dôvodu. Neakceptovaním výpovede s odvolávaním sa na nedodržanie lehoty na jej podanie, pričom táto nemohla byť z príčin spôsobených samotným účastníkom konania dodržaná, jednoznačne došlo k narušeniu ekonomických záujmov spotrebiteľa, ktorý bol nedobrovoľne zadržiavaný vo vzťahu, ktorý si nevymienil a nechcel ho po porušení podmienok zmluvy akceptovať. Dochádzalo k reálnemu poškodeniu  ekonomických záujmov spotrebiteľa, ktorý musel nedobrovoľne uhrádzať ďalšie splátky navýšeného úveru, resp. po ich neuhrádzaní bol atakovaný výzvami účastníkom konania splnomocnenej spoločnosti na vymáhanie dlhov, na ich úhradu spolu so zvyšujúcim sa príslušenstvom.
     Správny orgán chce taktiež poukázať na to, že spotrebiteľovi nebol známy presný dátum vyplatenia revolvingu, a tak nemohol ani vedieť, kedy je potrebné podať žiadosť o výpoveď revolvingu v zmysle zmluvných dojednaní. Výpoveď revolvingu mohol podať ešte pred samotným vyplatením, ak by bol zo strany účastníka konania na vyplatenie revolvingu vopred upozornený. Nakoľko sa tak nestalo a účastník konania s automatickým vyplatením revolvingu meškal, k podaniu výpovede došlo až zistením, že úver bol navýšený.
     Účastník konania poukázal na to, že správny orgán sa nevysporiadal s námietkou, týkajúcou sa nedostatku jeho právomoci posudzovania „zrušenia revolvingu“. Odvolací orgán má za to, že účastníka konania neposudzoval  „zrušenie revolvingu“, ale skutočnosť, že účastník konania svojvoľne pristúpil k navýšeniu revolvingu a odmietol spotrebiteľovi žiadosť o ukončenie revolvingu. Svojvoľným predlžením revolvingu sa spotrebiteľ dostáva do neistoty a zhoršuje sa jeho postavenie v rámci zmluvného vzťahu. Uvedením konaním jednoznačne došlo k narušeniu ekonomických záujmov spotrebiteľa, ktorý bol nedobrovoľne zadržiavaný vo vzťahu, ktorý si nevybral a nechcel ho po porušení podmienok zmluvy akceptovať. Dochádza taktiež k reálnemu poškodeniu ekonomických záujmov spotrebiteľa.
Účastník konania v podanom odvolaní ďalej namietal, že „posudzovanie (ne)platnosti a následne aj účinkov právneho úkonu je výlučne kompetenčnou otázkou všeobecného súdnictva“. Správny orgán v konaní nerozhodoval o neplatnosti právnych úkonov podľa ustanovení § 37 Občianskeho zákonníka, vychádzal len podporne z úpravy právnych vzťahov, spotrebiteľských zmlúv a záväzkového práva v Občianskom zákonníku, ktoré bolo potrebné zohľadniť pre konečný záver o porušení § 4 ods. 2 písm. b) v spojení s § 3 ods. 1 zákona o ochrane spotrebiteľa, nad ktorým SOI uskutočňuje dozor. Ako upretie práva podľa § 3 
ods. 1 cit. zákona správny orgán v danom prípade vyhodnotil konanie, ktorým účastník konania poskytol revolving až po uhradení 40 splátky a nie po uhradení 24 splátky  a následne neakceptoval spotrebiteľovi žiadosť o ukončenie zmluvného vzťahu výpoveďou. 
     Účastník konania taktiež v podanom odvolaní poukázal na § 24 ods. 7 zákona č. 250/2007 Z.z., nakoľko sa domnieva, že za taký skutok nemohla byť uložená sankcia z dôvodu uplynutia času. Podľa § 24 ods. 7 zákona o ochrane spotrebiteľa pokutu možno uložiť do jedného roku odo dňa, keď orgán dozoru zistil porušenie povinnosti podľa tohto zákona, najneskôr do troch rokov podľa odsekov 1 a 3 a do desiatich rokov podľa odseku 2 odo dňa, keď k porušeniu povinnosti došlo. Porušenie zákonnej povinnosti bolo zistené inšpektormi SOI pri vykonanej kontrole zo dňa 28.03.2013, pričom  prvostupňové správne rozhodnutie bolo vydané dňa 14.06.2013, t.j. v zákonom stanovenej lehote. Vzhľadom na uvádzané skutočnosti má odvolací orgán za to, že k žiadnej preklúzii nedošlo.
     Pre priemerného spotrebiteľa je oblasť finančných a úverových vzťahov často zložitou problematikou. Správny orgán v danom prípade zastáva názor, že spotrebiteľovi, ktorý pri dojednávaní spotrebiteľského úveru vystupuje v slabšej pozícií v porovnaní s poskytovateľom úveru, je potrebné v týchto vzťahoch v medziach zákona poskytnúť zvýšenú ochranu, keďže vzhľadom na zložitosť problematiky dôveruje poskytovateľovi úveru. Spoločenskú nebezpečnosť sankcionovaného konania vidí správny orgán predovšetkým v zneužití dôvery spotrebiteľa a v reálnom poškodení spotrebiteľa. Účastník konania plne zodpovedá za protiprávny skutkový stav zistený v čase kontroly SOI a to bez ohľadu na dôvody a skutočnosti, ktoré uviedol vo svojom odvolaní. Odvolací orgán zastáva názor, že náležite odôvodnil právne závery, ku ktorým dospel pri posudzovaní prípadu a pri určovaní výšky pokuty zohľadnil okolnosti daného prípadu, ako aj dôvody zisteného porušenia zákona. Odvolací správny orgán považuje vzhľadom na charakter zisteného protiprávneho konania, uloženú pokutu za adekvátnu sankcionovanému konaniu, nakoľko protiprávnym konaním účastníka konania boli porušené práva spotrebiteľa.
Odvolací orgán trvá na kontrolných zisteniach uvedených v inšpekčnom zázname zo dňa 28.03.2013. Za zistené nedostatky zodpovedá účastník konania v plnom rozsahu. Na základe hore uvedených skutočnosti pokladá odvolací orgán skutkový stav za spoľahlivo zistený a jeho protiprávnosť za nepochybne preukázanú, správny orgán nezistil v odvolacom konaní dôvod na zrušenie alebo zmenu napadnutého rozhodnutia.
	O výške pokuty rozhoduje inšpektorát SOI, ktorý podľa § 24 ods. 1 zákona za porušenie povinnosti ustanovených týmto zákonom alebo právnymi aktmi Európskych spoločenstiev v oblasti ochrany spotrebiteľa uloží orgán dozoru výrobcovi, dovozcovi alebo dodávateľovi alebo osobe uvedenej v § 26 pokutu do 66 387,83 EUR.
     Podľa § 24 ods. 5 zákona o ochrane spotrebiteľa sa pri určení výšky pokuty prihliada najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť porušenia povinnosti, spôsob a následky porušenia povinnosti.
     Pri rozhodovaní o výške pokuty bolo prihliadnuté najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť veci, dĺžku trvania a následky protiprávneho konania, ktorými sú porušenie práv spotrebiteľa pri nedodržaní povinností vyplývajúcich zo zákona o ochrane spotrebiteľa. Účastník konania pri svojej činnosti upieral spotrebiteľovi právo na ochranu ekonomických záujmov, čím spôsobil značnú nerovnováhu zmluvného vzťahu. Správny orgán prihliadol na mieru a rozsah, akým upieral spotrebiteľovi právo na ochranu ekonomických záujmov, nakoľko dochádza k reálnemu ekonomickému poškodeniu spotrebiteľa, ktorý musel nedobrovoľne uhrádzať ďalšie splátky navýšeného úveru. Z hľadiska posudzovania miery zavinenia za zistené protiprávne konanie správny orgán pri určovaní výšky pokuty prihliadol na skutočnosť, že účastník konania ako predávajúci je povinný dodržiavať všetky zákonom stanovené podmienky predaja výrobkov, za dodržiavanie ktorých zodpovedá objektívne, teda bez ohľadu na akékoľvek okolnosti, ktoré spôsobili ich porušenie.
Podkladom pre vydanie rozhodnutia bol presne a spoľahlivo zistený skutkový stav veci na základe čoho podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku odvolanie zamietame ako nedôvodné.
     Zároveň upozorňujeme účastníka konania, že pokutu uloženú I. st. rozhodnutím je povinný uhradiť do 15 dní odo dňa doručenia tohto rozhodnutia priloženou poštovou poukážkou alebo príkazom na úhradu na účet: Štátna pokladnica, č. ú.: SK57 8180 0000 0070 0006 5068, VS-00930113.

Poučenie: Rozhodnutie o odvolaní je konečné a proti  tomuto  rozhodnutiu  odvolanie  nie je  prípustné. V prípade  nezaplatenia uloženej  pokuty  v stanovenej lehote bude jej plnenie vymáhané v zmysle zákona. Rozhodnutie je preskúmateľné súdom.