Slovenská obchodná inšpekcia
Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave
Prievozská 32, pošt. prieč. 29, 827 99  Bratislava

Číslo : SK/0215/99/2014                                                         Dňa: 11.03.2014

     Podľa ustanovenia § 58 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok), Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave, vo veci odvolania účastníka konania –
Sberbank Slovensko, a.s., Vysoká 9, 810 00 Bratislava, IČO: 17 321 123, kontrola vykonaná dňa 14.03.2013 v pobočke: Sberbank Slovensko, Einsteinova 18, Bratislava a dňa 12.06.2013 v sídle spoločnosti Sberbank Slovensko, a.s., Vysoká 9, Bratislava, proti rozhodnutiu Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj. č. P/0417/01/2013, zo dňa 14.02.2014, ktorým bola podľa
 § 24 ods. 1 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov uložená peňažná pokuta vo výške 6.000,00 EUR, slovom: šesťtisíc eur, pre porušenie § 4 ods. 2 písm. b) v nadväznosti na § 3 ods. 3 vyššie cit. zákona o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov, podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku takto

r o z h o d o l :

Slovenská obchodná inšpekcia Ústredný inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie
so sídlom v Bratislave odvolanie účastníka konania zamieta a rozhodnutie Inšpektorátu Slovenskej obchodnej inšpekcie so sídlom v  Bratislave pre Bratislavský kraj
č. P/0417/01/2013, zo dňa 14.02.2014   potvrdzuje. 

O d ô v o d ne n i e

     Inšpektorát Slovenskej obchodnej inšpekcie (ďalej len SOI) so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj rozhodnutím uložil účastníkovi konania – Sberbank Slovensko, a.s.- peňažnú pokutu vo výške 6 000 € pre porušenie povinností podľa § 4 ods. 2 písm. b/ v nadväznosti na § 3 ods. 3 zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení zákona č. 397/2008 Z.z. a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
      Inšpektormi SOI bolo pri kontrolách vykonaných  dňa 14.03.2013 v pobočke: Sberbank Slovensko, Einsteinova 18, Bratislava a dňa 12.06.2013 v sídle spoločnosti Sberbank Slovensko, a.s., Vysoká 9, Bratislava zistené porušenie povinnosti predávajúceho neupierať spotrebiteľovi právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách podľa § 3 ods. 3 zákona o ochrane spotrebiteľa. 
     Proti rozhodnutiu o uložení pokuty podal účastník konania odvolanie.

     Odvolací orgán podľa § 59 ods. 1 správneho poriadku preskúma napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu; ak je to nevyhnutné, doterajšie konanie doplní, prípadne zistené vady odstráni. Podľa ods. 2 ak sú preto dôvody, odvolací orgán rozhodnutie zmení alebo zruší, inak odvolanie zamietne a rozhodnutie potvrdí.
     V zmysle § 47 ods. 6 Správneho poriadku sa týmto vypúšťa administratívna chyba uvedená na strane 17 prvostupňového správneho rozhodnutia v znení: „...chcela som tu trvať na tom, že musia byť uvedené v zmluve , no nikde som nenašla povinnosť....“, ktorá vznikla pri písomnom vyhotovení napadnutého rozhodnutia. Uvedená oprava nemá žiadny vplyv na právne účinky napadnutého rozhodnutia.
     Odvolací správny orgán taktiež po prehodnotení skutkového stavu upustil od postihu v článku 8. Prípady porušenia, bod 8.1, 8.2 písm. m/ v nadväznosti na písm. n/ , nakoľko má za to, že sa nejedná o neprijateľnú podmienku v spotrebiteľskej zmluve. Táto zmena však nemá vplyv na výrokovú časť rozhodnutia.
    Preskúmaním veci v odvolacom konaní nebol zistený dôvod na zmenu alebo zrušenie napadnutého rozhodnutia. Povinnosťou účastníka konania bolo neupierať spotrebiteľovi právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách podľa § 3 ods.3 zákona o ochrane spotrebiteľa; čo účastník konania porušil.
     Dňa 14.03.2013 vykonali inšpektori SOI kontrolu v pobočke Sberbank Slovensko, Einsteinova 18, Bratislava, ktorej výsledok je popísaný v inšpekčnom zázname SOI zo dňa 14.03.2013. Ku kontrole vykonanej dňa 14.03.2013 boli predložené Obchodné podmienky pre poskytovanie spotrebiteľských úverov (účinnosť nadobudnutá dňom 15.02.2013) a Prehľad úrokových sadzieb. Na základe výzvy zo dňa 23.04.2013 boli na Inšpektorát SOI so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj dňa 06.05.2013 doručené 3 zmluvy o spotrebiteľskom úvere - Zmluva o spotrebnom úvere č. zmluvy ...uzatvorená dňa 18.04.2013 s výškou úveru 
5 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov, Zmluva o spotrebnom úvere č. zmluvy ... uzatvorená dňa 11.04.2013 s výškou úveru 2 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov a Zmluva o spotrebnom úvere č. zmluvy ... uzatvorená dňa 11.04.2013 s výškou úveru 5 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov + prehľad poplatkov, amortizačná tabuľka spotrebiteľského úveru a Štandardné európske informácie o spotrebiteľskom úvere. Následne dňa 12.06.2013 vykonali inšpektori SOI kontrolu v sídle spoločnosti Sberbank Slovensko, a.s., Vysoká 9, Bratislava, v nadväznosti na kontrolu vykonanú dňa 14.03.2013 v pobočke Sberbank Slovensko, Einsteinova 18, Bratislava, zameranú na dodržiavanie zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch, v znení neskorších predpisov (ďalej len ,,zákon o ochrane spotrebiteľa“) a zákona č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov, v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o spotrebiteľských úveroch“), ktorej výsledok je popísaný v inšpekčnom zázname z kontroly dňa 12.06.2013.
Na základe predložených podkladov bolo zistené, že účastník konania je v zmysle zákona o ochrane spotrebiteľa predávajúcim a v zmysle zákona o spotrebiteľských úveroch veriteľom, to znamená podnikateľom, ktorý ponúka a poskytuje spotrebiteľovi finančné služby – spotrebiteľské úvery v rámci predmetu svojej podnikateľskej činnosti. Účastník konania spotrebiteľské úvery poskytuje na základe písomne uzatvorenej Zmluvy (o úvere), ktorá má charakter spotrebiteľskej zmluvy, a to vopred pripravenej typovej adhéznej zmluvy, ktorá obsahuje zmluvné ustanovenia, obsah ktorých spotrebiteľ nemôže ovplyvniť.
Pri výkone kontroly bolo zistené, že kontrolovaný subjekt v pozícií veriteľa uzatvoril so spotrebiteľmi zmluvy o spotrebiteľskom úvere, a to: 
- Zmluvu o spotrebnom úvere č. zmluvy ... uzatvorená dňa 18.04.2013 s výškou úveru 5 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov,
- Zmluvu o spotrebnom úvere č. zmluvy ...uzatvorená dňa 11.04.2013 s výškou úveru 2 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov a 
- Zmluvu o spotrebnom úvere č. zmluvy    uzatvorená dňa 11.04.2013 s výškou úveru 5 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov
(ďalej len „kontrolované zmluvy“), ktoré obsahovali zmluvné podmienky, ktorými účastník konania uprel spotrebiteľom právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách. 
Pri výkone kontroly boli v kontrolovaných zmluvách a obchodných podmienkach zistené ustanovenia, ktoré obsahovali neprijateľné zmluvné podmienky, čím účastník konania porušil zákaz upierať spotrebiteľovi právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách a ktoré sú zdokumentované v inšpekčnom zázname z kontroly dňa 12.06.2013, ktorý bol kontrolovanému subjektu odovzdaný pri kontrole dňa 12.06.2013.
Išlo o nasledovné neprijateľné zmluvné podmienky:
Článok 5 Úročenie, bod 5  kontrolovaných zmlúv v znení: ,,5. Zmluvné strany sa dohodli, že pri úhrade omeškanej Splátky úveru alebo splátky Úrokov alebo Úroku z omeškania, resp. celej Pohľadávky banky po splatnosti úveru sa prijatá suma zaúčtuje v poradí: náklady 
spojené s uplatnením omeškanej Splátky/zostatku Úveru, resp. celej Pohľadávky banky, Úrok z omeškania, Úroky, Poplatky a Splátka úveru/zostatok Úveru.“
Predmetné zmluvné ustanovenie odopiera spotrebiteľovi pre neho výhodnejší režim úhrady dlhu, ktorý mu poskytuje zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov (ďalej aj „Občiansky zákonník“ alebo „OZ“). Uvedené ustanovenie zároveň zakladá nerovnováhu v právach a povinnostiach dodávateľa a spotrebiteľa a neprimeraným spôsobom obmedzuje zmluvnú autonómiu spotrebiteľa. Spotrebiteľ má záujem na tom, aby mohol prioritne splatiť istinu úveru a až následne jej príslušenstvo.
Uvedená zmluvná podmienka je v rozpore s § 566 ods. 2 (OZ), podľa ktorého pri čiastočnom plnení peňažného dlhu sa plnenie dlžníka započítava najprv na istinu a potom na úroky, ak dlžník neurčí inak. V súvislosti s vyššie uvedeným orgán dozoru poukazuje na skutočnosť, že v predmetnom zákonnom ustanovení je uvedené: „ak dlžník  neurčí inak.“ Z uvedeného vyplýva, že spotrebiteľ ako dlžník má právo určiť poradie plnenia záväzku, veriteľ je viazaný určením dlžníka na čo sa poskytnutá splátka započíta, nie je oprávnený meniť poradie splátok určených dlžníkom. Len dlžníkovi prináleží pri plnení dlhu určiť, ktorý dlh plní, resp. ktorú jeho časť. Uvedená zmluvná podmienka je neprijateľná v zmysle § 54 ods. 1 OZ, podľa ktorého zmluvné podmienky upravené spotrebiteľskou zmluvou sa nemôžu odchýliť od tohto zákona v neprospech spotrebiteľa.
Článok  8  bod 1  vyhlásenie dlžníka kontrolovaných zmlúv v znení: ,,1. Dlžník podpisom tejto Zmluvy vyhlasuje, že:
a) mu Banka poskytla informácie o okolnostiach, ktoré môžu ovplyvniť vývoj ročnej percentuálnej sadzby obchodu na základe tejto Zmluvy počas trvania tohto úverového vzťahu a čas, kedy bude Banka Dlžníka informovať o tom, že takéto okolnosti nastali, tiež informácie o odplatách, ktoré súvisia s touto Zmluvou obsahujúce údaje o výške Úrokovej sadzby alebo výške provízie, ak je dohodnutá,
b) mu Banka poskytla informácie o právach spotrebiteľa podľa Zákona o spotrebiteľských úveroch,
d) bol oboznámený s Obchodnými podmienkami pre poskytovanie spotrebiteľských úverov, Všeobecnými obchodnými podmienkami (VOP), Reklamačným poriadkom a Sadzobníkom poplatkov, s ich obsahom súhlasí. Zmluvné strany sa dohodli, že Banka má právo zmeniť VOP, Obchodné podmienky pre poskytovanie spotrebiteľských úverov, Reklamačný poriadok a Sadzobníkom poplatkov z dôvodov a spôsobom uvedeným v Obchodných podmienkach pre poskytovanie spotrebiteľských úverov a že v prípade nesúhlasu so zmenou Obchodných podmienok pre poskytovanie spotrebiteľských úverov, VOP alebo Sadzobníka poplatkov má dlžník právo na odstúpenie od Zmluvy spôsobom a v lehotách uvedených v Obchodných podmienkach pre poskytovanie spotrebiteľských úverov.“
Článok  11 Záverečné ustanovenia, bod 4, 7  kontrolovaných zmlúv v znení: „4. Zmluvné strany sa dohodli, že ich vzájomné práva a záväzky, ktoré výslovne neupravuje táto Zmluva, sa riadia Obchodnými podmienkami, VOP a Sadzobníkom poplatkov v uvedenom poradí záväznosti. Dlžník podpisom na tejto Zmluve potvrdzuje, že prevzal Obchodné podmienky, 
oboznámil sa s aktuálnym znením VOP a Sadzobníkom poplatkov platným v čase podpisu tejto Zmluvy a súhlasí s týmto znením.“
„7. Zmluvné strany vyhlasujú, že Zmluva nebola uzatváraná v tiesni za nápadne nevýhodných podmienok, že si Zmluvu prečítali, porozumeli jej obsahu, s ktorým súhlasia a na dôkaz toho pripájajú svoje podpisy.“
V súvislosti s vytýkanými zmluvnými ustanoveniami uvedenými v článku 8.1, 11.4 kontrolovaných zmlúv o spotrebiteľskom úvere orgán dozoru poukazuje na ustanovenia § 4 zákona č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch, kde sú priamo definované informačné povinnosti veriteľa ako aj § 7 cit. zákona, z ktorého vyplýva, že veriteľ je povinný pred uzatvorením zmluvy o spotrebiteľskom úvere posúdiť s odbornou starostlivosťou schopnosť spotrebiteľa splácať spotrebiteľský úver pri zohľadnení skutočností uvedených v zákone. Je neprijateľné, aby bolo na spotrebiteľa štandardnou zmluvnou podmienkou prenášané dôkazné bremeno oboznámenia sa so zmluvnými podmienkami a splnenia si povinností veriteľa zo zákona. Priemerný spotrebiteľ ani nemusí byť znalý povinností, ktoré veriteľovi ukladá zákon. Ide jednoznačne o neprijateľnú zmluvnú podmienku, ktorá má za následok, že na spotrebiteľa je de facto prenášané dôkazné bremeno v otázke riadneho oboznámenia so zmluvnými podmienkami a okolnosťami uzavretia úverovej zmluvy. Práve skryté prenesenie dôkazného bremena má pre spotrebiteľa neprijateľný účinok vo vzťahu k potenciálnemu uplatneniu jeho práv na súde a u iných štátnych orgánov, keďže spotrebiteľ už len v dôsledku predmetnej zmluvnej podmienky môže byť odradený od prípadného podania podnetov alebo návrhov štátnym orgánom. Je nezanedbateľné nebezpečenstvo, že zmluvná podmienka spotrebiteľa ovplyvní pri uplatňovaní jeho práv (napr. spotrebiteľ nevyužije svoje právo podľa § 49 OZ), resp. u spotrebiteľa vyvolá dojem, že sa nemôže dovolávať súdnej ochrany, keďže platí domnienka, že si zmluvu prečítal a jej obsahu a konštrukcii porozumel. K uvedenému pristupuje aj druhý rozmer zmluvnej podmienky, ktorej uplatnenie môže mať za následok, že štátny orgán neposkytne ochranu spotrebiteľovi z rýdzo formalistických dôvodov, že zmluvu podpísal a neuzavrel v tiesni. Citované dojednania zakladajú hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa (§ 53 ods. 1 OZ).
V obchodných podmienkach pre poskytovanie spotrebiteľských úverov boli uvedené nasledovné neprijateľné ustanovenia:

- Článok 3. poskytnutie úveru, bod 3.13 v znení: „3.13 Dlžník sa zaväzuje:
b) bez zbytočného odkladu informovať Banku o všetkých skutočnostiach, ktoré môžu ohroziť Pohľadávku banky;   
e) bez zbytočného odkladu po výzve banky poskytovať informácie o všetkých svojich účtoch, vrátane stavov a zostatku na účtoch vedených v iných bankách;
Je neprijateľné, aby bol spotrebiteľ zaťažený povinnosťou bez omeškania oznámiť veriteľovi akékoľvek skutočnosti, ktoré môžu negatívne ovplyvniť jeho schopnosť plniť finančné záväzky. Práve táto forma ustanovenia je neprijateľná, vedie k neistote spotrebiteľa, môže zakladať svojvoľné posúdenie veriteľom čo už mal spotrebiteľ banke oznámiť, a tým spôsobuje hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech dodávateľa. Orgán dozoru    poukazuje    i    na   skutočnosť,    že    v zmysle   ustanovenia   §  7  ods.   1   zákona 
o spotrebiteľských úveroch veriteľ je pred uzatvorením zmluvy o spotrebiteľskom úvere alebo pred zmenou tejto zmluvy spočívajúcej v navýšení spotrebiteľského úveru povinný posúdiť  s odbornou starostlivosťou schopnosť spotrebiteľa splácať spotrebiteľský úver. V zmysle ustanovenia § 7 ods. 2 cit. zákona je spotrebiteľ povinný poskytnúť veriteľovi na jeho žiadosť úplne, presné a pravdivé údaje potrebné na posúdenie schopnosti spotrebiteľa splácať spotrebiteľský úver.    
Orgán dozoru poukazuje i na skutočnosť, že vznik skutočností, ktoré môžu ohroziť pohľadávku banky neznamená, že ich spotrebiteľ nedokáže odstrániť,  a že sa s nimi nedokáže vysporiadať. Takto nejasne koncipovaná oznamovacia povinnosť vedie k neistote spotrebiteľa, môže zakladať svojvoľné posúdenie dodávateľom, v ktorých prípadoch už išlo o skutočnosť, ktorá mohla ohroziť jeho pohľadávku. Takáto podmienka spôsobuje značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Z uvedeného dôvodu podmienka informovania o takýchto skutočnostiach bez zbytočného odkladu je neprijateľná. Ustanovenie, uvedené v článku 3.13 b) obchodných podmienok, ukladá spotrebiteľovi povinnosť informovať banku o skutočnostiach, ktoré môžu ohroziť pohľadávku banky, ako i bez zbytočného odkladu. 
Taktiež je neprijateľná podmienka v zmysle ktorej má spotrebiteľ povinnosť bez zbytočného odkladu informovať po výzve banky o všetkých svojich účtoch, vrátane stavov a zostatku na účtoch vedených v iných bankách, nakoľko je neprijateľné, aby bol spotrebiteľ zaťažovaný povinnosťou poskytnúť tieto informácie ihneď po výzve banky, pričom banka si v predmetnom, ako ani inom ustanovení obchodných podmienok nestanovila kritéria, podľa ktorých by rozhodovala o nutnosti vyžiadať si takéto informácie od spotrebiteľa.
Článok 6. Splácanie úveru, bod 6.4, 6.8, 6.9  v znení: 
6.4: „Splátku úrokov alebo Splátku úveru uhrádza Dlžník spôsobom dohodnutým v Zmluve o úvere a považuje sa za uhradenú včas, ak je zaúčtovaná na Úverový účet v Platobný deň splátky úrokov alebo Splátky úveru a Banka má možnosť s poukázanou sumou nakladať. Ak je pri plnení Dlžník v omeškaní so splnením splátky úroku alebo Splátky úveru alebo ich časti, alebo ak splátka úrokov alebo Splátka úveru nepostačuje na zaplatenie všetkých záväzkov, započítava sa plnenie na najskôr splatný záväzok a pri záväzkoch s rovnakým časom splatnosti v poradí na Príslušenstvo a potom na istinu.“
Predmetné zmluvné ustanovenie odopiera spotrebiteľovi pre neho výhodnejší režim úhrady dlhu, ktorý mu poskytuje Občiansky zákonník. Uvedené ustanovenie zároveň zakladá nerovnováhu v právach a povinnostiach dodávateľa a spotrebiteľa a neprimeraným spôsobom obmedzuje zmluvnú autonómiu spotrebiteľa. Spotrebiteľ má eminentný záujem, aby mohol prioritne splatiť istinu úveru a až následne jej príslušenstvo.
Uvedená zmluvná podmienka je neprijateľná, spôsobuje nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa, čo je v rozpore  s § 566 ods. 2 Občianskeho zákonníka, podľa ktorého pri čiastočnom plnení peňažného dlhu sa plnenie dlžníka započítava najprv na istinu a potom na úroky, ak dlžník neurčí inak. 
Uvedená zmluvná podmienka je neprijateľná v zmysle § 54 ods. 1 OZ, podľa ktorého zmluvné podmienky upravené spotrebiteľskou zmluvou sa nemôžu odchýliť od tohto  zákona v neprospech spotrebiteľa.
6.8: „Dlžník má právo kedykoľvek počas doby trvania zmluvy o úvere splatiť Úver úplne alebo čiastočne na základe oznámenia doručeného Banke najneskôr 5 pracovných dní pred požadovaným termínom splatenia. V prípade predčasného splatenia je Dlžník spolu so splatením nesplateného zostatku Úveru vrátane splatného Príslušenstva pohľadávky, zaplatiť aj Poplatok za predčasné splatenie Úveru. Poplatky stanovené Veriteľom sú splatné v deň predčasného čiastočného/celkového splatenia Úveru. Splatením Úveru vrátane Príslušenstva zaniká Zmluva o úvere. Dlžník má právo požiadať Banku o vystavenie potvrdenia/oznámenia o splatení Úveru vrátane Príslušenstva. Dlžník má povinnosť zaplatiť Banke poplatky za vystavenie potvrdenia/oznámenia o splatení Úveru vrátane Príslušenstva v zmysle Sadzobníka poplatkov.“
Podmienka bola s ohľadom na § 53 ods. 1 Občianskeho zákonníka vyhodnotená ako neprijateľná podmienka, nakoľko spôsobuje výraznú nerovnosť zmluvných strán.
Zákon o spotrebiteľských úveroch nepodmieňuje spotrebiteľovo právo na predčasné alebo úplne splatenie úveru pred lehotou splatnosti žiadnymi podmienkami (s prihliadnutím na negatívne následky tohto ustanovenia vo vzťahu k spotrebiteľovi). Uvedená podmienka spôsobuje značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa, nakoľko predlžuje splácanie úveru pri uplatnení práva klientom na predčasné splatenie úveru minimálne o 5 dní. Spotrebiteľ je v zmysle uvedeného povinný platiť úroky ako aj náklady aj počas doby od oznámenia zámeru predčasne splatiť úver až do jeho splatenia. 
Spotrebiteľovi má byť zachované jeho právo na bezpodmienečné splatenie úveru, ktorého uplatnenie je v konečnom dôsledku iba na prospech banky, nakoľko dochádza k skoršiemu parciálnemu plneniu jeho pohľadávky voči spotrebiteľovi. Orgán dozoru má za to, že spotrebiteľ, ktorý zamýšľa splatiť svoj dlh sám od seba oznámi tento svoj úmysel veriteľovi pri jeho realizácii a nie je mu potrebné ukladať na to povinnosť v dôsledku ktorej mu vzniká reálne finančná strata.
6.9: „Ak je Dlžník v omeškaní a ním poskytnuté plnenie nestačí na splnenie všetkých jeho peňažných záväzkov, poskytnuté plnenie Banka použije najskôr na uspokojenie príslušenstva Pohľadávky banky a potom na istinu, a to aj vtedy, ak Dlžník pri platení určí inak. V prípade vzniku nákladov Banky spojených s mimosúdnym vymáhaním Pohľadávky banky voči Dlžníkovi, je Banka oprávnená započítať tieto náklady do celkovej výšky vymáhanej pohľadávky na ťarchu Dlžníka.“
Predmetné zmluvné ustanovenie odopiera spotrebiteľovi pre neho výhodnejší režim úhrady dlhu, ktorý mu poskytuje Občiansky zákonník. Uvedené ustanovenie zároveň zakladá nerovnováhu v právach a povinnostiach dodávateľa a spotrebiteľa a neprimeraným spôsobom 
obmedzuje zmluvnú autonómiu spotrebiteľa. Spotrebiteľ má eminentný záujem, aby mohol prioritne splatiť istinu úveru a až následne jej príslušenstvo. Uvedená zmluvná podmienka je neprijateľná, spôsobuje nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa, čo 
je v rozpore s § 566 ods. 2 Občianskeho zákonníka, podľa ktorého pri čiastočnom plnení peňažného dlhu sa plnenie dlžníka započítava najprv na istinu a potom na úroky, ak dlžník neurčí inak. 
Veriteľ je viazaný určením dlžníka na čo sa poskytnutá splátka započíta, nie je oprávnený meniť poradie splátok určených dlžníkom. Uvedená zmluvná podmienka je neprijateľná v zmysle § 54 ods. 1 OZ, podľa ktorého zmluvné podmienky upravené spotrebiteľskou zmluvou sa nemôžu odchýliť od tohto zákona v neprospech spotrebiteľa a taktiež nejasná a neurčitá v časti nákladoch spojených s vymáhaním. Dlžník vopred uznáva tieto náklady bez možnosti verifikovania ich účelnosti a nutnosti ktorého dôsledkom je priamy zásah do zvýšenia pohľadávky na ťarchu dlžníka
Článok  8. Prípady porušenia, bod 8.1, 8.2 v znení:
8.1 „Za porušenie zmluvných povinností a/alebo neplnenie si záväzkov a povinností zo zmluvy o úvere a/alebo neplnenie záväzkov a povinností vyplývajúcich z ostatných dokumentov s ňou súvisiacich sa; okrem skutočností uvedených v Zmluve o úvere považuje najmä:
q) ak Dlžník bez súhlasu Banky neúmerne zvýšil svoju zadlženosť,
r) ak Dlžník poruší akúkoľvek povinnosť alebo povinnosti či dohody, ktoré mu vyplývajú zo 
Zmluvy o úvere a/alebo z akejkoľvek inej zmluvy či zmlúv, uzatvorených medzi Bankou a Dlžníkom,
s) ak Dlžník nezaplatí Banke alebo ktorémukoľvek zo svojich iných veriteľov akúkoľvek dlžnú čiastku v deň jej  splatnosti, alebo ohrozí, že sa tak stane v dôsledku porušenia povinnosti Dlžníkom alebo výskytu iného prípadu porušenia, akokoľvek definovaného,
t) z iných dôvodov, ak sú uvedené v Zmluve o úvere, týchto Obchodných podmienkach, vo VOP a/alebo platných všeobecne záväzných právnych predpisoch.- chcela som tu trvať na tom, že musia byť uvedené v zmluve, no nikde som nenašla povinnosť .“
 8.2: „Ak nastal Prípad porušenia, má Banka právo uskutočniť ktorékoľvek z nasledovných opatrení, a to v ich ľubovoľnej kombinácii:
d) vykonať inkaso v Účtu Dlžníka na úhradu terajších, ako aj budúcich záväzkov Dlžníka voči Banke, ako aj pohľadávok banky,
e) požadovať od Dlžníka predloženie notárskej zápisnice spísanej v zmysle platných právnych predpisov, aby takto spísaná notárska zápisnica bola titulom na vykonanie exekúcie na majetok Dlžníka a/alebo ručiteľa podľa osobitných právnych predpisov a obsahovala právny záväzok (dohodu Banky ako osoby oprávnenej s Dlžníkom, a/alebo ručiteľom ako osobou povinnou), označenie osoby oprávnenej a osoby povinnej, právny dôvod, predmet a čas plnenia a výslovný súhlas osoby povinnej s jej vykonateľnosťou podľa osobitných právnych predpisov a Dlžník je povinný predložiť notársku zápisnicu podľa požiadavky Banky,
f) vyhlásiť predčasnú splatnosť Úveru s Príslušenstvom,
g) zmluvu o úvere vypovedať,
h) realizovať záložné právo alebo pristúpiť k realizácii iného druhu zabezpečenia.“
K článku 8.1 písm. q) správny orgán uvádza, že v prípade uvedenia dôvodu „neúmerne zvýšil zadĺženosť“ existuje opäť objektívny predpoklad na subjektívne a zároveň nesprávne hodnotenie zo strany veriteľa  otázky úmernosti zadĺženia spotrebiteľa. Orgán dozoru má za to, že takto koncipované ustanovenie je nejasné. Zodpovedný spotrebiteľ sám najlepšie dokáže zhodnotiť úmernosť, resp. neúmernosť zvýšenia svojho zadĺženia. Ak keď si je orgán dozoru   vedomý  existencie   skupiny   nezodpovedných,  nedobromyseľných  a   nepoctivých 

spotrebiteľov, má za to, že by existencia takýchto zmluvných podmienok bola v rozpore  so zákonom o ochrane spotrebiteľa, OZ a Smernice Rady č. 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, nakoľko vytvára nebezpečenstvo, že na neprijateľné zmluvné podmienky môžu doplatiť aj spotrebitelia konajúci dobromyseľne, keďže ide o formulárové zmluvy dojednávané vo viacerých prípadoch. 
Taktiež pokiaľ ide o dôvod uvedený v článku 8.1 písm. r) obchodných podmienok „ak dlžník poruší akúkoľvek povinnosť“, je neprijateľné, aby   v prípade akejkoľvek povinnosti zo strany dlžníka, veriteľ mal právo uskutočniť ktorékoľvek z opatrení uvedených v čl. 8.2 obchodných podmienok, a to v ľubovoľnej kombinácii. Orgán dozoru poukazuje na skutočnosť, že zo strany dlžníka môže dôjsť k menej závažnému porušeniu povinnosti, no na druhej strane veriteľ má právo v zmysle takto koncipovaných obchodných podmienok uskutočniť ktorékoľvek z opatrení uvedených v článku 8.2, a to v ľubovoľnej kombinácii, t. j.  vypovedať zmluvu i v prípade menej závažného porušenia povinnosti. Opäť orgán dozoru poukazuje na skutočnosť, že predmetné podmienky  boli hodnotené z pohľadu, či sú objektívne spôsobilé poškodiť spotrebiteľa, pričom nie je rozhodujúca vôľa zmluvných strán alebo subjektívny postoj zmluvnej strany.  
Taktiež je neprijateľné, aby dôvodom na uskutočnenie ktoréhokoľvek opatrenia bolo porušenie povinnosti vyplývajúcej  „z akejkoľvek inej zmluvy či zmlúv“, uzatvorených medzi bankou a dlžníkom. Orgán dozoru považuje za neprijateľné, aby boli uskutočnené opatrenia v zmysle č. 8. 2 Obchodných podmienok pre porušenie povinností, ktoré vznikli na základe inej zmluvy. Z uvedeného dôvodu považuje za neprijateľnú podmienku aj dôvody uvedené v článku 8.1 písm. s) obchodných podmienok: „ak Dlžník nezaplatí Banke alebo ktorémukoľvek zo svojich iných veriteľov akúkoľvek dlžnú čiastku v deň jej  splatnosti, alebo ohrozí, že sa tak stane v dôsledku porušenia povinnosti Dlžníkom alebo výskytu iného prípadu porušenia, akokoľvek definovaného.“ Podmienka uvedená v článku 8.1 písm. s): „výskytu iného prípadu porušenia, akokoľvek definovaného“ je nejasná, veriteľ bližšie nešpecifikoval aké porušenia má na mysli  a čo mal na mysli slovným spojením „akokoľvek definovaného“. Uvedená podmienka vzbudzuje dojem, že povinnosti spotrebiteľa môžu byť akokoľvek definované, je zavádzajúca a nejasná.
Zároveň je neprijateľné, aby veriteľ mohol uskutočniť ktorékoľvek opatrenie uvedené v článku 8. 2 d), e) f), g), h) obchodných podmienok z dôvodov uvedených v článku 8.1 písm. t) obchodných podmienok, a to konkrétne: „z iných dôvodov, ak sú uvedené v.............alebo platných všeobecne záväzných právnych predpisoch.“ V zmysle takto koncipovaných ustanovení obchodných podmienok je možné, aby veriteľ mohol uskutočniť tak závažné opatrenie ako je napríklad vyhlásenie predčasnej splatnosti úveru s príslušenstvom, vypovedanie zmluvy aj v prípade akéhokoľvek porušenia všeobecne záväzných právnych predpisov.      
Správny orgán má za to, že povinnosťami, ktorých porušenie má za následok prijatie tak závažných opatrení, ako je uvedené v článku 8.2 d), e), f), g), h) obchodných podmienok, mal byť spotrebiteľ oboznámený pred uzavretím zmluvy. Je neprijateľné, aby veriteľ vyvodil dôsledky uvedené v článku 8. 2 d), e), f), g), h) aj „z iných dôvodov uvedených vo všeobecne záväzných právnych predpisov“, pričom týmito dôvodmi spotrebiteľa vopred  pred  uzavretím 
zmluvy neoboznámil. Vyplýva to i z ustanovenia § 53 ods. 4 písm. a) OZ v zmysle ktorého za neprijateľné podmienky uvedené v spotrebiteľskej zmluve sa považujú najmä ustanovenia, ktoré má spotrebiteľ plniť a s ktorými nemal možnosť oboznámiť pred uzavretím zmluvy.

Obchodné podmienky tak ako sú koncipované, obsahujú nejasné vymedzenie rôznych povinností spotrebiteľa, pričom jednotlivé ustanovenia Zmluvy obsahujú aj vlastné následky spojené s ich nedodržaním. Uvedené spôsobuje nejasnosť tejto zmluvnej podmienky, ktorá je zjavne neprijateľná. Uviesť údaje jasne je niekedy problematické a vyvstáva otázka vágnosti takéhoto zmluvného dojednania. Hodnotenie nepriaznivých okolností je výlučne vo sfére zmýšľania veriteľa. Vzhľadom na nejasnosť a neúplnosť je možné vykladať predmetné ustanovenie zmluvy v neprospech spotrebiteľa a tým založiť nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Uvedené podmienky možno považovať za neprijateľné podľa § 53 ods. 4 písm. a) OZ, nakoľko spotrebiteľ sa nemal možnosť s nimi oboznámiť pred uzavretím zmluvy.
Uplatňovanie predmetného ustanovenia zmluvných dojednaní môže v spojení s inými ustanoveniami zmluvy aj v prípade menej závažného porušenia povinností spôsobiť vyhlásenie mimoriadnej splatnosti Úveru, odstúpenie od Zmluvy či vypovedanie Zmluvy zo strany veriteľa, čo jednoznačne môže postaviť spotrebiteľa do nevýhodnejšej pozície v porovnaní s postavením veriteľa. 
Je neprijateľné, aby porušenie akejkoľvek zmluvnej povinnosti bolo postihované tak prísnou sankciou akou strata výhod splátok. 
Článok 9. Poplatky a náklady, bod 9.4 v znení: „Banka je oprávnená účtovať okrem Poplatkov aj náklady, ktoré jej vzniknú v súvislosti s výkonom záložného práva, a to najmä náklady za vyhotovenie znaleckého posudku, náklady priameho predaja, dobrovoľnej dražby, exekučného konania, Súťaže, dane v zmysle platných právnych predpisov, notárske poplatky, správne poplatky a iné a Dlžník je povinný tieto náklady Banke zaplatiť“.
V prípade uvedenia slovnej formulácie „a iné“ ide o nejasnú, neurčitú podmienku, ktorou sa určuje povinnosť bez ohľadu na výšku a účelnosť vynaloženia nákladov. Nie je jasne uvedené,  aké iné poplatky má veriteľ na mysli. 
Vzhľadom na nejasnosť a neúplnosť je možné vykladať predmetné ustanovenie zmluvy v neprospech spotrebiteľa a tým založiť nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Uvedenú podmienku možno považovať za neprijateľnú podľa § 53 ods. 4 písm. a) OZ , nakoľko spotrebiteľ sa nemal možnosť s nimi oboznámiť pred uzavretím zmluvy.
Podľa § 4 ods. 2 písm. b) zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov predávajúci nesmie spotrebiteľovi upierať práva podľa § 3.
Podľa § 3 ods. 3 zákona o ochrane spotrebiteľa má každý spotrebiteľ právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách.
Podľa § 52 OZ je spotrebiteľskou zmluvou každá zmluva bez ohľadu na právnu formu, ktorú uzatvára dodávateľ so spotrebiteľom.
Podľa § 52 ods. 3 OZ je dodávateľom osoba, ktorá pri uzatváraní a plnení spotrebiteľskej zmluvy koná v rámci predmetu svojej obchodnej alebo inej podnikateľskej činnosti.
Podľa § 53 OZ spotrebiteľské zmluvy nesmú obsahovať ustanovenia, ktoré spôsobujú značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa (ďalej len „neprijateľná podmienka“).
Podľa § 54 OZ sa zmluvné podmienky upravené spotrebiteľskou zmluvou nemôžu odchýliť od tohto zákona v neprospech spotrebiteľa. Spotrebiteľ sa najmä nemôže vopred vzdať svojich práv, ktoré mu tento zákon priznáva, alebo si inak zhoršiť svoje zmluvné postavenie.

Uvedené Obchodné podmienky, Všeobecné obchodné podmienky, Zmluvy o spotrebiteľskom úvere upravujú práva a povinnosti zmluvných strán vyplývajúce z úverovej zmluvy uzatvorenej medzi účastníkom konania a spotrebiteľom a sú spotrebiteľskou zmluvou, nakoľko obsahujú ustanovenia, s ktorými mal spotrebiteľ možnosť oboznámiť sa pred podpisom zmluvy, avšak nemohol ovplyvniť ich obsah.
Uvedením neprijateľných podmienok v týchto spotrebiteľských zmluvách účastník konania upieral právo spotrebiteľa garantované mu v § 3, kde je upravené právo spotrebiteľa              na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách, čím došlo k porušeniu § 4 ods. 2 písm. b) v nadväznosti na § 3  ods. 3  zákona o ochrane spotrebiteľa. 
     Za zistené nedostatky a tým aj za preukázané porušenie zákona, citované vo výrokovej časti tohto rozhodnutia zodpovedá účastník konania v plnom rozsahu, nakoľko v zmysle § 2 písm. b) bod 1 zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení zákona č. 397/2008 Z. z. a o zmene a doplnení niektorých zákonov je predávajúcim, ktorý spotrebiteľovi poskytuje služby a je zodpovedný za zistené porušenie zákona.
     V odvolaní účastník konania neuviedol žiadne nové skutočnosti ani dôkazy, ktoré by ho zbavovali zodpovednosti za zistené nedostatky.
V podanom odvolaní účastník konania uvádza, že SOI pri hodnotení zmluvných podmienok v spotrebiteľských zmluvách neprihliadala na osobitný právny status banky ako veriteľa poskytujúceho spotrebiteľské úvery, najmä legislatívny rámec, ktorý sa na banku ako finančnú inštitúciu vzťahuje a prísny režim kontroly nad činnosťou banky. Kontrolu nad dodržiavaním povinností uložených zákonom a inými právnymi predpismi vykonáva Národná banka Slovenska (ďalej len „NBS) a Ministerstvo financií SR. Obozretné konanie banky je jej prioritnou a základnou povinnosťou, a práve z tohto dôvodu sú banky pod nepretržitým dohľadom NBS. K hodnoteniu neprijateľnosti podmienok v spotrebiteľských zmluvách je preto potrebné pristupovať s prihliadnutím na oblasť predávajúceho, či poskytovateľa služieb, v ktorej pôsobí, ďalej všetky okolnosti súvisiace s uzavretím zmluvy, všetky ostatné podmienky zmluvy, dôsledky, ktoré môžu zmluvné podmienky vyvolať, právny režim dohľadu a kontrolných mechanizmov nad predávajúcim a v neposlednom rade aj dôveryhodnosť predávajúceho na trhu tovarov a služieb. Účastník konania si uvedomuje skutočnosť,   že  SOI  sa  pri  svojej  kontrolnej  činnosti  stretáva  s rôznymi  až  zarážajúcimi 
nepoctivými praktikami obchodníkov, vrátane poskytovateľov finančných služieb v nebankovom sektore. Treba mať však na zreteli, že tieto subjekty sú v rámci svojho podnikania limitovaní maximálne Obchodným zákonníkom a zákonom č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa. Tvrdí, že banka sa však v porovnaní s týmito subjektmi nachádza v absolútne inom postavení, právnom režime a kontrolným mechanizmom. Banky sú dôveryhodné finančné inštitúcie, ktoré na to, aby mohli poskytovať bankové služby musia splniť prísne zákonom definované podmienky na udelenie licencie a tieto spĺňať nielen pri podaní žiadosti o udelenie bankovej licencie ale počas celého jej trvania. Preto je potrebné pri hodnotení zmluvných podmienok prihliadať na skutočnosť, že banky sú na rozdiel od iných predávajúcich a dodávateľov služieb kreované na iných právnych, personálnych, technických a finančných základoch. Tento prístup pri hodnotení neprijateľnosti zmluvných podmienok potvrdzuje aj Občiansky zákonník v § 53 ods. 11. 12, 13. Domnieva sa, že takmer všetky nedostatky, ktoré mu SOI pri poskytovaní spotrebiteľských úverov vytýka a klasifikuje ako neprijateľné zmluvné podmienky sú paradoxne plnením zákonných povinností banky ako finančnej inštitúcie na základe zákona č. 492/2009 Z.z. o platobných službách a zákona č. 493/2001 Z.z. o bankách.  Banka sa tak dostáva v spotrebiteľskom práve do kolízie povinností vyplývajúcich jej z rôznych právnych predpisov, kde na jednej strane dohliada na plnenie bankových činností regulátor — Národná banka Slovenska a Ministerstvo Financií SR a na druhej strane SOI ako kontrolný orgán pre veci spotrebiteľské. 
Účastník konania nesúhlasí s tvrdením SOI, že v článku Úročenie, bod 5 kontrolovaných zmlúv sa jedná o neprijateľnú zmluvnú podmienku, a to z nasledovných dôvodov:
SOI vo svojom odôvodnení argumentuje rozhodnutím Krajského súdu v Prešove č.k. 6Co 39/2011. Účastník konania vo svojom vyjadrení uviedol, že rozhodnutie súdu v inej právnej veci, iného štátneho orgánu, nie je legitímnym podkladom na rozhodovanie v správnom konaní v zmysle § 32 a nasl. zákona č. 71/1992 Zb. o správnom konaní. Vo vyjadrení argumentoval tým, že rozhodnutie‚ o ktoré sa SOI opiera je ukážkovým príkladom praktík nebankových subjektov, ktoré z nedlhu „vyrobia pohľadávku, naviac v prípade, ak je dlžníkom spotrebiteľ so základným vzdelaním s príjmom na hranici chudoby a úžernými úverovými podmienkami. Takéto rozhodnutie môže posilňovať argumentáciu pri posudzovaní obdobného prípadu, v porovnateľných podmienkach a nie prípadu poskytnutia úveru serióznym veriteľom. Má za to, že uvedený prípad súdneho rozhodnutia a posudzovania čl. 5 bod 5 Zmluvy nemožno vonkoncom charakterizovať ako obdobný prípad.
Vo svojom vyjadrení uviedol, že započítavanie splátky sa týka len prípadu, kedy je už dlžník - spotrebiteľ v omeškaní, teda kedy už porušil dohodnuté podmienky úverovej zmluvy a porušil plnenie jednotlivých splátok. Ustanovenie článku § 566 ods. 2 Občianskeho zákonníka nie je kogentným ustanovením, ale má dispozitívnu povahu. SOI na vyjadrenie účastníka konania uviedla, že predmetné ustanovenie je súčasťou typovej zmluvy a spotrebiteľ nemá možnosť ovplyvniť podstatu tejto zmluvnej podmienky a z tohto dôvodu sa „nachádza v nerovnom postavení voči poskytovateľovi, čo sa týka jednak vyjednávacej právomoci ako aj úrovne informovanosti zároveň SOI potvrdzuje, že je problematické individuálne vyjednávanie zmluvných podmienok u zmlúv, ktoré sa dojednávajú vo veľkom počte”, čo je prípad bánk. Oceňujeme  že  SOI vníma  aj  praktické problémy  spojené  s dojednávaním  individuálnych 
zmluvných podmienok pri poskytovaní úverov spotrebiteľom bankami nakoľko sa dojednávajú vo veľkom počte. Postup individuálneho určovania započítavania splátok je jednoducho technicky, personálne, kapacitne nezvládnuteľný pre akéhokoľvek veriteľa s takýmto počtom klientov. Opäť odkazuje na špecifické postavenie bánk a ich špecifický predmet činnosti v porovnaní s nebankovými subjektmi. Práve tieto praktické dôvody viedli zákonodarcu k zakotveniu možností do § 37 zákona o bankách využívať inštitút obchodných podmienok. 
Ustanovenie o účele platby je uvedené aj v čl. 6 bod 6.4 Obchodných podmienok Sberbank. Povinnosť zverejňovať obchodné podmienky bola do zákona inkorporovaná práve z dôvodu ochrany klienta, pre jeho lepšiu orientáciu v zmluvnom vzťahu s bankou, pre jeho oboznámenie sa s právami, podmienkami a zmluvnou dokumentáciou ešte v čase zvažovania, či si spotrebiteľ požiada o poskytnutie úveru v banke. Spotrebiteľ má k obchodným podmienkam prístup kedykoľvek, či už osobne na pobočke banky alebo na internetovej stránke. Má možnosť si obchodné podmienky preštudovať a rozhodnúť sa, či sú úverové podmienky pre neho výhodné, vrátane započítavania splátky. To, že banka používa typovú úverovú zmluvu neznamená, že spotrebiteľ nemá možnosť ovplyvniť jej podmienky. Naopak, je bežnou praxou, že pri poskytovaní bankových produktov sa stretáva s tým, že spotrebitelia požadujú od banky vykonanie zmeny v typových zmluvách, vrátane úverových zmlúv, pričom  účastník konania sa pripomienkovaniu zmlúv klientom nebráni. Formulácia článku 5 ods. 5 Zmluvy nebráni spotrebiteľovi v jeho práve označiť konkrétnu splátku a určiť jej účel. Ak by klient požadoval zmenu v spôsobe započítania, banka by túto skutočnosť zmluvne upravila. 
Článok 8 Vyhlásenie dlžníka, článok 11 Záverečné ustanovenia
Nesúhlasí s tvrdením SOI, že sa jedná o neprijateľné zmluvné podmienky. Opäť prízvukuje, že povinnosť uvádzať všetky tieto vyhlásenia klienta prikazuje samotný zákon o bankách, t.j. ide o plnenie zákonnej povinnosti bankou ( § 27 a 37 zákona o bankách). SOI v odôvodnení rozhodnutia uvádza, že banke „nevytýka samotné získanie potvrdenia od spotrebiteľa, že mu boli odovzdané určité dokumenty, resp. bol s nimi oboznámený, ale spôsob akým bolo takéto potvrdenie získané a to formou štandardnej zmluvnej podmienky začlenenej do obsahu relatívne obsiahlych zmluvných podmienok.” Zákon o bankách, z ktorého uvedené povinnosti vyplývajú však neustanovuje, akým spôsobom má banka povinnosť potvrdenia klienta získať, musí sa však vedieť kedykoľvek na požiadanie NBS splnením tejto povinnosti preukázať. Ide o plnenie povinnosti podľa osobitného zákona o bankách, nie podľa Občianskeho zákonníka alebo zákona o spotrebiteľských úveroch. Posudzovať podmienku splnenie týchto povinností patrí do kompetencie iba orgánu dohľadu, ktorým je v zmysle zákona o bankách NBS nie SOI. 
Na druhej strane, nevidí zmysel v tom, aby uvedené vyhlásenia a potvrdenia klienta boli zo zmluvy vypustené a uvedené napríklad v samostatnom dokumente, ktorý by bol klientom podpísaný. Ak má banka postupovať týmto spôsobom, považuje to za čisto formalistické riešenie, ktoré z pohľadu ochrany spotrebiteľa a hodnotenia neprijateľných podmienok nemá pre spotrebiteľa absolútne žiaden pozitívny prínos. Naopak, ak spotrebiteľ k úverovej zmluve má podpisovať samostatne ďalšie vyhlásenia a potvrdenia na osobitnom dokumente, zmluvná dokumentácia sa môže pre neho javiť ako neprehľadná, zmätočná a komplikovaná.
K článku. 8 ods. 1 písm. a)  účastník  konania uvádza, že je povinný pri uzatváraní každej písomnej zmluvy o obchode informovať klienta o výške ročnej percentuálnej úrokovej sadzby obchodu, ak je dohodnutá úroková sadzba, o odplatách vyžadovaných bankou od klienta alebo o odplatách v prospech klienta, ktoré súvisia so zmluvou o tomto obchode. Táto povinnosť je osobitne upravená aj Opatrením NBS č. 21 zo dňa 06.12.2011 o informáciách poskytovaných v súvislosti s odplatami klienta banky alebo pobočky zahraničnej banky: “Ak sa informácie podľa § 11 ods.1 a 3 poskytujú ústne, súčasťou zmluvy o obchode alebo obchodných podmienok, ak tieto tvoria neoddeliteľnú súčasť zmluvy o obchode, je písomné vyhlásenie klienta o tom, že mu boli poskytnuté informácie podľa § 37 ods. 2 zákona o bankách uvedené v § 1.” Posudzovať podmienku splnenia týchto povinností patrí do kompetencie iba orgánu dohľadu, ktorým je v zmysle zákona o bankách NBS nie SOI.
K článku 8 ods.1 písm. d) a čl. 11 ods. 4 účastník konania uvádza, že povinnosť banky uvádzať tieto vyhlásenia vyplýva priamo zo zákona o bankách. Banka je povinná na svojej internetovej stránke a vo svojich prevádzkových priestoroch zrozumiteľne informovať písomnou formou v slovenskom jazyku o podmienkach na poskytovanie úverov a vykonávanie všetkých ďalších obchodov a o ich cenách vrátane uvedenia príkladov o každej zmene svojich obchodných podmienok na vykonávanie obchodov a o zmene cien obchodov je banka povinná informovať spôsobom uvedeným v zákone o bankách, a to najmenej 15 dní pred nadobudnutím účinnosti príslušnej zmeny, ak osobitný predpis neustanovuje inak alebo ak sa banka nedohodla so svojím klientom inak. Posudzovať podmienku splnenia týchto povinností patrí do kompetencie iba orgánu dohľadu, ktorým je v zmysle zákona o bankách NBS nie SOI.

K článku 11 ods. 7 účastník konania poukazuje na to, že prístup a výklad SOI k hodnoteniu tejto zmluvnej podmienky sa mu z hľadiska práva javí ako extenzívny a hypotetický. Z odôvodnenia SOI mu vyplýva, že každá úverová zmluva by mohla byt’ považovaná za uzavretú v tiesni, keďže spotrebiteľ, ktorý žiada o úver‚ tento potrebuje na zabezpečenie svojich potrieb. Výslovný zákaz uzatvárať zmluvy za nápadne nevýhodných podmienok vyplýva účastníkovi konania nielen z OZ, ale osobitne aj z § 27 ods. 8 zákona o bankách. Toto ustanovenie zároveň slúži na ochranu spotrebiteľa. Je úmyselne zapracované v texte zmluvy ako posledné ustanovenie Zmluvy priamo nad miestom určené pre podpis spotrebiteľa, tak aby bolo dostatočne viditeľné a pred podpisom nabádalo spotrebiteľa k tomu, aby si dôsledne uvedomil právne dôsledky úveru — záväzku. Poukazuje aj na to, že v zmysle niektorých zákonov SR je takéto vyhlásenie spotrebiteľa náležitosťou zmluvy, bez ktorej nenastanú právne účinky. 
K článku 3.13 - Na základe  právnej argumentácie, ktorú podal vo vyjadrení k inšpekčnému záznamu a následne vyjadreniu k začatiu správneho konania SOI vypustila z hodnotenia neprijateľných podmienok bod 3.13. písm. a), f), g), m) avšak ostatné podmienky toho istého charakteru a právneho základu v bode 3.13 b), e) SOI v rozhodnutí ponechala a klasifikuje ich naďalej ako neprijateľné zmluvné podmienky. Nesúhlasí s tvrdením SOI, že sa jedná o neprijateľné zmluvné podmienky. Opätovne argumentuje povinnosťami banky dodržiavať aj iné právne predpisy okrem zákona o spotrebiteľských úveroch a Občianskeho zákonníka. Poskytovanie úverov zo strany bánk bez priebežného preverovania bonity klientov by mohlo 
viest’ k negatívnym zmenám na finančnom trhu SR. Stabilita finančného trhu neoddeliteľne závisí od stability a finančnej schopnosti bánk. Opätovne odkazuje na § 27 a § 93 zákona o bankách. Dôsledky neplnenia týchto povinností by mohli byt’ tak závažné, že kontrola ich plnenia je predmetom pravidelnej kontroly zo strany Národnej banky Slovenska. Dovoľuje si upriamiť pozornosť SOI na skutočnosť, že banky na rozdiel od nebankových subjektov neposkytujú úvery z vlastných zdrojov, ale zo zdrojov ostatných klientov. Práve táto skutočnosť je dôvodom, prečo má banka zákonnú povinnosť sledovať schopnosť klientov splácať svoje záväzky jednak svojou aktívnou monitorovacou činnosťou a jednak povinnosťou klienta hlásiť banke akékoľvek negatívne finančné zmeny. 
Čo sa týka článku 6, bod 6.4, 6.8, 6.9 účastník konania nesúhlasí s tvrdením SOI, že sa jedná o neprijateľné zmluvné podmienky. Dôvody na odvolanie týkajúce sa započítavania poradia splátky sú totožné s dôvodmi, ktoré uvádza vo vyjadrení k čl. 5 bod 5 Zmluvy na strane č. 2 tohto odvolania. Pokiaľ ide o určenie lehoty na oznámenie predčasného splatenia úveru zo strany klienta v zmysle čl. 6, bod 6.8, účelom tohto ustanovenia je informovať klienta o všetkých podstatných skutočnostiach, týkajúcich sa predčasného splatenia úveru tak, aby záväzok spotrebiteľa zanikol v celku/z časti riadne podľa zmluvy a podľa vôle spotrebiteľa. Snahou je vyhnúť sa nesprávne realizovaným platbám spotrebiteľa, čo do výšky ako aj účtu, na ktorý má platba smerovať. Spotrebitelia nevykonávajú predčasné splatenie úveru len hotovostnou formou na pobočke. Bežne využívajú možnosti bezhotovostného platobného styku, elektronického bankovníctva. Ustanovenie nie je naformulované ako podmienka, ktorú musí klient za všetkých okolností dodržať a banka vonkoncom neukladá za jej nedodržanie sankciu. Ustanovenie má prispieť k transparentnosti a k istote spotrebiteľa, že jeho úver bude splatený a jeho záväzok zanikne, o čom mu banka vystaví aj písomné potvrdenie. Klientove právo splatiť časť alebo celý úver okamžite v konkrétny a požadovaný deň nie je dotknuté a banka mu samozrejme vyhovie. Práve praktické skúsenosti a problémy pri realizácii predčasného splatenia úveru viedli zákonodarcu k inkorporovaniu lehoty na oznámenie úmyslu predčasne splatiť úver aj do zákona o bankách § 75 ods.11 v prípadoch hypotekárnych úveroch, ktoré sú poskytované spotrebiteľom a sú spotrebiteľskými zmluvami. Dovoľuje si upozorniť, že lehota na oznámenie predčasného splatenia úveru zo strany klienta, ktorú stanovil je 5 pracovných dní. Ak bude musieť účastník konania uvedené ustanovenie z obchodných podmienok v dôsledku konštatovania SOI ako neprijateľnej zmluvnej podmienky vypustiť, poškodí samotných spotrebiteľov a spôsobí tým vlnu mnohých nedorozumení.
K článku 8 ods. 8.1 písm. m) účastník konania uvádza, že uvedenie nepravdivých informácii za účelom poskytnutia úveru je porušením povinnosti spotrebiteľa, ktoré je tak závažné, že zaň hrozí až trestnoprávny postih. Nerozumie preto dôvodu, prečo je táto zmluvná podmienka klasifikovaná ako neprijateľná a prečo má podvodné konanie spotrebiteľa požívať ochranu. SOI vo svojom odôvodnení uvádza, že za nedostatok nepovažuje podmienku poskytovania úplných predložených údajov a dokladov. Dovoľuje si pripomenúť, že pojem „skreslenost’“ údajov je terminológiou bežne využívanou v právnom jazyku a je súčasťou nášho právneho poriadku. Banka ako veriteľ má povinnosť dôsledne prehodnotiť platobnú schopnosť klientov- spotrebiteľov. Z praktických skúseností môže len potvrdiť, že vynaliezavosť žiadateľov o poskytnutie úveru je čoraz sofistikovanejšia a podklady, ktoré banka získava od 
klienta za účelom posúdenia jeho bonity bývajú často úmyselne pozmeňované. Poukazuje aj na to, že pojem skreslenosti údajov je aj súčasťou zákona č. 300/2005 Z.z. Trestného zákona.
K článku 8 ods. 8.1 písm. n), q), r), s) v tejto súvislosti opäť upozorňuje na zákon o bankách, ktorý výslovne v § 27 a 93 a prikazuje bankám neustále zohľadňovať a zmierňovať riziká, postupovať za výhodných ekonomických a právnych podmienok pre banku a pre jej klientov pri vynaložení odbornej starostlivosti, pričom túto musí vedieť banka kedykoľvek hodnoverne preukázať. Dôsledky neplnenia týchto povinností by mohli byt’ tak závažné, že kontrola ich plnenia je predmetom pravidelnej kontroly zo strany Národnej banky Slovenska. 
K článku 8 ods. 8.1 písm. t) – účastníkovi konania nie je mu jasné, akým spôsobom a na základe akého právneho dôvodu, či povinnosti má uviesť v zmluvných alebo v predzmluvných dokumentoch výpočet všetkých zákonných možností a variantov, ktoré budú v uvedenom prípade spadat’ do úvahy. 
K článku 8 ods. 8.2 písm. d), e), f), g), h) účastník konania uvádza, že  vzhľadom na skutočnosť, že podal odvolanie aj s uvedením dôvodov voči týmto ustanoveniam, nesúhlasí ani v prípade ustanovení čl. 8 ods. 8.2 písm. d), e), f), g), h) s klasifikáciou týchto ustanovení ako neprijateľných zmluvných podmienok.
Poukazuje na to, že banka má v zmysle § 9 ods. 2 písm. p) povinnosť upozorniť spotrebiteľa na následky spojené s nesplácaním úveru. Tieto ustanovenia sú výpočtom zákonných možností banky, v prípade porušenia zmluvných alebo zákonných povinností spotrebiteľa. Bez ohľadu na ich výslovné uvedenie v zmluvných podmienkach, má banka právo ich uskutočniť. Preto realizácia práva na základe zákona nemôže byt’ posudzovaná ako neprijateľná podmienka. Účastník konania by chcel poukázať na to, že relevantným pre posúdenie ochrany spotrebiteľa je až skutočný výkon týchto práv. K výkonu práv podľa týchto ustanovení dochádza výlučne za splnenia podmienok uvedených v § 27 zákona o bankách. Poukazuje na to, že ak by banka neupozorní spotrebiteľa na následky spojené s nesplácaním úveru poruší zákon o spotrebiteľských úveroch. 
K článku 9.4 účastník konania nesúhlasí s tvrdením SOI, že sa jedná o neprijateľnú zmluvnú podmienku. Banka má v zmysle §  9 ods. 2 písm. p) zákona o spotrebiteľských úveroch povinnosť upozorniť spotrebiteľa na následky spojené s nesplácaním úveru. Banka v praxi však požaduje len náklady nevyhnutne a účelne vynaložené, čo je aj predmetom kontroly vnútorného auditu banky a dohľadu NBS.
Výšku uloženej pokuty považuje účastník konania za neprimerane vysokú. Zmluvné podmienky, ktoré SOI považuje za neprijateľné nespôsobujú ani priamy a ani tak závažný zásah do práv spotrebiteľa, aby odôvodňovali tak vysokú pokutu. Účastník konania má za to, že  výslovne neporušil ani jednu z povinností, ktoré jej ako veriteľovi vyplývajú zo zákona č. 129/2010 Z.z o spotrebiteľských úveroch. Takmer vo všetkých zmluvných podmienkach namietaných v rozhodnutí SOI sa jedná o kolíziu právnej úpravy z oblasti spotrebiteľského práva a povinností vyplývajúcich z osobitných právnych predpisov, ktoré má banka ako špecifický veriteľ povinnosť dodržiavať ( najmä zákon o bankách). V porovnaní s výškami pokút,  ktoré   SOI   uložila   v iných  prípadoch   kontrol   za  závažné   porušenia   všeobecne 
záväzných právnych predpisov, napr. porušenie povinností predávajúcim zabezpečovať hygienické podmienky pri predaji výrobkov (150,-EUR), alebo porušenie povinnosti stiahnuť z trhu výrobky najneskôr v posledný deň spotreby (250,-EUR), či očividné a závažné spôsoby klamania spotrebiteľa, SOI zvykne ukladať pokuty v neporovnateľne nižšej výške. Žiada o zrušenie rozhodnutia, prípadne o zníženie výšky pokuty.
    K tomu odvolací orgán uvádza, že po preskúmaní napadnutého rozhodnutia nezistil dôvod na zrušenie napadnutého rozhodnutia. Skutočnosti uvedené v odvolaní účastníka konania ho nezbavujú zodpovednosti za kontrolou zistené porušenie zákona. Slovenská obchodná inšpekcia je všeobecným orgánom trhového dozoru vo veciach ochrany spotrebiteľa na vnútornom trhu. Predmetom kontroly SOI je vykonať dozor a zábezpeku nad dodržiavaním ustanovení zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov. Odvolací správny orgán v rámci odvolacieho konania dôsledne preveril postup Inšpektorátu SOI pri prejednávaní predmetnej veci, pričom nezistil zo strany prvostupňového správneho orgánu závažné pochybenia, ktoré by spôsobovali nezákonnosť napadnutého rozhodnutia a mali by za následok zrušenie rozhodnutia. 
V súvislosti so zabezpečením ochrany spotrebiteľa si orgán dozoru, môže podľa § 40 zákona
č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (ďalej len Správny poriadok), urobiť vlastný úsudok o právnej otázke, od ktorej závisí rozhodnutie vo veci, a to aj v prípade ak o nej môže rozhodovať v samostatnom konaní iný príslušný orgán, čo sa vzťahuje aj na prípadnú neprijateľnosť podmienky v zmysle § 52 a nasl. OZ.. Predmetom kontroly v danej veci bolo posúdenie samotného charakteru zmluvných podmienok z hľadiska, či sú spôsobilé vytvoriť značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa a či ich možno z uvedeného hľadiska považovať za neprijateľné v zmysle úpravy OZ. Správny orgán v tejto súvislosti poukazuje na znenie § 53 ods. 1 OZ, ktorý predpokladá, že uzatvorená zmluva, ktorej návrh predložil účastník konania spotrebiteľovi, nebude obsahovať neprijateľné podmienky. V zmysle § 53 ods. 2 OZ sa za individuálne dojednané zmluvné ustanovenia nepovažujú také ustanovenia, s ktorými mal spotrebiteľ možnosť sa oboznámiť pred podpisom zmluvy, ak nemohol ovplyvniť ich obsah. V zmysle § 53 ods. 3 OZ ak dodávateľ nepreukáže opak, zmluvné ustanovenia dohodnuté medzi dodávateľom a spotrebiteľom sa nepovažujú za individuálne dojednané. V danej súvislosti tiež správny orgán podporne poukazuje na čl. 3
ods. 2 smernice Rady č. 93/13/EHS o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, v zmysle ktorého sa podmienka nepovažuje za individuálne dohodnutú, ak bola navrhnutá vopred a spotrebiteľ preto nebol schopný ovplyvniť podstatu podmienky, najmä v súvislosti s predbežne formulovanou štandardnou zmluvou.

Orgán dozoru uvádza. že pri posudzovaní neprijateľnosti predmetných zmluvných podmienok považoval za rozhodujúce to, či podmienka je objektívne spôsobilá poškodiť spotrebiteľa, pričom nie je rozhodujúca vôľa zmluvných strán, čo vyplýva aj z existujúcej rozhodovacej činnosti súdov SR (napr. Rozhodnutie Okresného súdu v Prešove z 16. augusta 2010 č. k. 17C/1 12/2010, Rozhodnutie Krajského súdu v Prešove z 29. júna 2011 č. k. 2Co/137/2010). Orgán dozoru tiež dodáva, že v rámci tohto rozhodnutia nerozhodoval o platnosti zmlúv, ani nevyslovoval žiadne závery o neplatnosti jednotlivých zmluvných podmienok, ale posudzoval charakter  zmluvných  podmienok  účastníka  konania  z pohľadu  ochrany práv spotrebiteľa a 
možného porušenia § 4 ods. 2 písm. b) zákona o ochrane spotrebiteľa zo strany účastníka konania, preto orgán dozoru nevybočil z postupu preferovaného aj v rozhodovacej činnosti Ústavného súdu SR (1. US 242/2007). Pri posudzovaní a právnej analýze jednotlivých napadnutých zmluvných podmienok vychádzal orgán dozoru podporne z existujúcej judikatúry rozhodovacej praxe súdov (dostupnej na internetovej stránke http://wwwold.justice.sk!), ktoré obdobné podmienky vyskytujúce sa v súvislosti so spotrebiteľskými zmluvami, konkrétne so zmluvami o úvere, jednoznačne definovali ako neprijateľné a zakázali ich používanie, ako aj z odporúčacích záverov Komisie na posudzovanie neprijateľných podmienok v spotrebiteľských zmluvách.
Odvolací orgán sa nestotožnil s názorom účastníka konania, že nesprávne právne posúdil neprijateľnosť zmluvných podmienok. Odvolací orgán má za to, že  pri vydávaní rozhodnutia postupoval v zmysle Občianskeho zákonníka a osobitných právnych predpisov (zákona č. 250/2007 Z.z. o ochrane spotrebiteľa a zákona č. 129/2010 Z.z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov)
     Podľa § 53 ods. 1 prvá veta OZ spotrebiteľské zmluvy nesmú obsahovať ustanovenia, ktoré spôsobujú značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa (ďalej len „neprijateľná podmienka“).
     Podľa § 54 ods. 1 OZ zmluvné podmienky upravené spotrebiteľskou zmluvou sa nemôžu odchýliť od tohto zákona v neprospech spotrebiteľa. Spotrebiteľ sa najmä nemôže vopred vzdať svojich práv, ktoré mu tento zákon priznáva, alebo si inak zhoršiť svoje zmluvné postavenie. V pochybnostiach o obsahu spotrebiteľských zmlúv platí výklad, ktorý je pre spotrebiteľa priaznivejší.
     Podľa 4 ods. 2 písm. b) zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa, v zmysle ktorého predávajúci nesmie spotrebiteľovi upierať práva podľa § 3 ods. 3 zákona.
     Podľa § 3 ods. 3 zákona o ochrane spotrebiteľa, každý spotrebiteľ má právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľských zmluvách.
    V správnom konaní boli kontrolnému orgánu predložené ku kontrole vykonanej dňa 14.03.2013 Obchodné podmienky pre poskytovanie spotrebiteľských úverov (účinnosť nadobudnutá dňom 15.02.2013) a Prehľad úrokových sadzieb. Na základe výzvy zo dňa 23.04.2013 boli na Inšpektorát SOI so sídlom v Bratislave pre Bratislavský kraj dňa 06.05.2013 doručené 3 zmluvy o spotrebiteľskom úvere - Zmluva o spotrebnom úvere
č. zmluvy ... uzatvorená dňa 18.04.2013 s výškou úveru 5 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov, Zmluva o spotrebnom úvere č. zmluvy ... uzatvorená dňa 11.04.2013 s výškou úveru 2 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov a Zmluva o spotrebnom úvere
č. zmluvy ... uzatvorená dňa 11.04.2013 s výškou úveru 5 000,- EUR s dobou splácania 60 mesiacov + prehľad poplatkov, amortizačná tabuľka spotrebiteľského úveru a Štandardné európske informácie o spotrebiteľskom úvere.

     Výsledky kontroly SOI zo dňa 14.03.2013 v pobočke Sberbank Slovensko, Einsteinova 18, Bratislava a dňa 12.06.2013 v sídle spoločnosti Sberbank Slovensko, a.s., Vysoká 9, Bratislava preukázali upieranie práva spotrebiteľa na ochranu pred neprijateľnými podmienkami   v spotrebiteľských   zmluvách  a  to  konkrétne:  v článku 5,  Úročenie,  bod  5 
kontrolovaných zmlúv, článku 8, Vyhlásenie dlžníka, bod 1. kontrolovaných zmlúv, v článku 11 záverečné ustanovenie, bod 4, 7 kontrolovaných zmlúv,  v článku 3. Poskytnutie úveru, bod 3.13, v článku 6. Splácanie úveru Obchodných podmienok, bod 6.4, 6.8, 6.9, v článku 8. Prípady porušenia, bod 8.1 Obchodných podmienok, v článku 8. Prípady porušenia, bod 8.2 Obchodných podmienok a v článku 9. Poplatky a náklady, bod 9.4 Obchodných podmienok.
K jednotlivým námietkam účastníka konania prezentovaných v odvolaní zo dňa 04.03.2014 odvolací orgán uvádza:
1) K oprávnenosti SOI posudzovať a kontrolovať neprijateľnosť obchodných podmienok v zmluvách bánk
Odvolací orgán poukazuje na to, že SOI je všeobecným orgánom trhového dozoru vo veciach ochrany spotrebiteľa na vnútornom trhu a predmetom kontroly SOI je vykonávanie dozoru a zábezpeky nad dodržiavaním ustanovení zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov vymedzených v ustanovení § 2 zákona č. 128/2002 Z.z. o štátnej kontrole vnútorného trhu vo veciach ochrany spotrebiteľa (ďalej len zákona o štátnej kontrole vnútorného trhu), ktorý upravuje rozsah kontrolnej činnosti zverenej SOI ako orgánu vnútorného trhu vo veciach ochrany spotrebiteľa. Právomoc SOI vykonávať kontroly zamerané na spotrebiteľské úvery, a to aj ako orgánu určeného osobitným predpisom vyplýva z § 23 ods. 1 zákona o spotrebiteľských úveroch, v zmysle ktorého kontrolu dodržiavania povinností ustanovených týmto zákonom vykonáva SOI, ak osobitný zákon neustanovuje inak (toto ustanovenie sa nevzťahuje na vedenie registra veriteľov), rovnako ako aj z ustanovenia § 19 ods. 1 písm. b) zákona o ochrane spotrebiteľa a z § 2 písm. i) zákona o štátnej kontrole vnútorného trhu. V kontexte  s ustanovením § 19 ods. 1 písm. b/ zákona o ochrane spotrebiteľa je zrejmé, že Slovenská obchodná inšpekcia je príslušným orgánom pre vykonávanie kontroly pri poskytovaní úverov aj bankami. Taktiež ustanovenia § 2 zákona o štátnej kontrole vnútorného trhu, ako aj § 20 zákona o ochrane spotrebiteľa, zverujú SOI dozor nad dodržiavaním povinností ustanovených v zákone o ochrane spotrebiteľa. Pričom jednou z týchto povinností predávajúceho je aj zabezpečenie ochrany spotrebiteľa v zmysle § 4 ods. 2 písm. b) zákona o ochrane spotrebiteľa v tom smere, aby neupieral práva spotrebiteľa v zmysle § 3 zákona. Jedným z práv spotrebiteľa je tiež právo na ochranu pred neprijateľnými podmienkami podľa § 3 ods. 3 zákona o ochrane spotrebiteľa, ktoré účastník konania porušil. Zároveň poukazujeme na to, že zákon o spotrebiteľských úveroch nerozlišuje poskytovateľa úveru na bankový alebo nebankový subjekt, zákon pozná len poskytovateľ spotrebiteľského úveru. SOI pri svojej činnosti nevykonávala kontrolu, dozor nad činnosťou banky, ale nad splnením povinnosti pri poskytovaní spotrebiteľského úveru a to bez ohľadu na to či sa jedná o nebankový subjekt alebo banku, rozhodujúce je to, že sa jedná o spotrebiteľsky úver.
2) K článku 5. Úročenie bod 5
K vyjadreniu účastníka konania odvolací orgán uvádza, že v rozhodnutiach správneho orgánu v rámci správnych úvah a za účelom lepšieho a dôkladnejšieho odôvodnenia správneho rozhodnutia zákon nevylučuje použitie súdnych rozhodnutí v určitej právnej otázke, nakoľko súdne   rozhodnutie   v  obdobnom   prípade   iba  posilňuje  účinok  dôkazných  prostriedkov. 

Odvolací orgán má taktiež za to, že prvostupňový správny orgán vo svojom rozhodnutí len podporne poukázal na rozsudok Krajského súdu v Prešove č.k. 6Co 39/2011 v obdobnom prípade. Podľa § 3 ods. 5 Správneho poriadku rozhodnutie správnych orgánov musí vychádzať zo spoľahlivo zisteného stavu veci. Správne orgány dbajú o to, aby v rozhodovaní o skutkovo zhodných alebo podobných prípadoch nevznikali neodôvodnené rozdiely. Je potrebné zdôrazniť, že orgán dozoru pri svojej činnosti rešpektuje zásadu rovnosti a zákazu diskriminácie a pristupuje ku každému účastníkovi správneho konania rovnako bez ohľadu na to, či sa jedná o bankový subjekt alebo nebankovú spoločnosť. Máme za to, že ustanovenie 566 ods. 2 OZ nerozlišuje, či ide o bankový, resp. nebankový subjekt, ako ani iné vyššie uvedené okolnosti či podmienky uvedené účastníkom konania, na ktoré by mal orgán dozoru v jednotlivých prípadoch prihliadnuť. Taktiež účastníka konania nezbavuje zodpovednosti samotná skutočnosť, že v článku 5, bode 5 kontrolovaných zmlúv je uvedené: „Zmluvné strany sa dohodli “, nakoľko ide o spotrebiteľskú zmluvu, v prípade ktorej spotrebiteľ ako slabšia zmluvná strana nemala možnosť ovplyvniť podstatu tejto podmienky. Aj v zmysle ustanovenia 53 ods. 3 OZ ak dodávateľ nepreukáže opak, zmluvné ustanovenia dohodnuté medzi dodávateľom a spotrebiteľom sa nepovažujú za individuálne dojednané. 
Odvolací orgán zastáva názor, že uvedená zmluvná podmienka je v rozpore s § 566 ods. 2 (OZ), podľa ktorého pri čiastočnom plnení peňažného dlhu sa plnenie dlžníka započítava najprv na istinu a potom na úroky, ak dlžník neurčí inak. V súvislosti s vyššie uvedeným poukazuje na skutočnosť, že v predmetnom zákonnom ustanovení je uvedené: „ak dlžník  neurčí inak.“ Z uvedeného vyplýva, že spotrebiteľ ako dlžník má právo určiť poradie plnenia záväzku, veriteľ je viazaný určením dlžníka na čo sa poskytnutá splátka započíta, nie je oprávnený meniť poradie splátok určených dlžníkom. Len dlžníkovi prináleží pri plnení dlhu určiť, ktorý dlh plní, resp. ktorú jeho časť. 
Taktiež má odvolací orgán za to, že z obsahu uvedených ustanovení nevyplýva, že právo veriteľa určiť, na splnenie ktorého záväzku spotrebiteľa sa použije jeho platba, bolo obmedzené len na prípad, kedy spotrebiteľ v súlade so zákonom alebo zmluvou výslovne neurčí, na splnenie ktorého záväzku je jeho platba určená. Zmluvné podmienky v podobe, v akej sa nachádzali v posudzovaných zmluvných podmienkach, pripúšťajú ľubovôľu účastníka konania v tak závažnej otázke, akou je rozhodovanie o účele platby spotrebiteľa, a teda svojvoľné rozhodovanie o výške nielen príslušenstva, ale v konečnom dôsledku aj o výške samotnej istiny pohľadávky.
Účastník konania poukazuje na praktické problémy s dojednávaním individuálnych zmluvných podmienok  a ich uznanie zo strany SOI. Odvolací orgán v uvedenej súvislosti poukazuje na ustanovenie § 53 ods. 2 OZ, v zmysle ktorého sa za individuálne dojednané zmluvné ustanovenie  nepovažujú také, s ktorými mal spotrebiteľ možnosť  oboznámiť sa pred podpisom zmluvy, ak nemohol ovplyvniť jeho obsah. V danom prípade sa nejedná o individuálne dojednanú zmluvu,  ide o typovú zmluvu, ktorej obsah je už vopred daný a spotrebiteľ ho nemôže ovplyvniť, a teda nemá inú možnosť len prijať  podmienky navrhnuté účastníkom konania.
3) Článok 8 Vyhlásenie dlžníka, článok 11 Záverečné ustanovenia
K vyjadreniu účastníka konania správny orgán uvádza, že uvedená podmienka je neprijateľná   z  dôvodu,  že  v rozpore  s požiadavkou  dobrej  viery   zakladá  hrubý   nepomer 
v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Takouto zmluvnou podmienkou sa na spotrebiteľa v rozpore s § 53 ods. 4 písm. l) OZ formulárovou zmluvou s vopred pripraveným textom neprijateľne prenáša dôkazné bremeno, ktoré má podľa práva, ktorým sa riadi zmluvný vzťah, niesť účastník konania, a to v otázke oboznámenia sa so súčasťami úverovej zmluvy, ako aj v otázke oboznámenia sa so zmluvnými podmienkami, VOP, sadzobníkmi poplatkov atď... Prístup a výklad SOI k hodnoteniu tejto zmluvnej podmienky sa účastníkovi konania javí ako extenzívny a hypoteticky. Odvolací orgán má však za to, že práve skryté prenesenie dôkazného bremena má pre spotrebiteľa neprijateľný účinok vo vzťahu k potenciálnemu uplatneniu jeho práv na súde a u iných štátnych orgánov, keďže spotrebiteľ už len v dôsledku predmetnej zmluvnej podmienky môže byť odradený od prípadného podania podnetov alebo návrhov štátnym orgánom. Je nezanedbateľné nebezpečenstvo, že zmluvná podmienka spotrebiteľa ovplyvní pri uplatňovaní jeho práv (napr. spotrebiteľ nevyužije svoje právo podľa § 49 OZ), resp. u spotrebiteľa vyvolá dojem, že sa nemôže dovolávať súdnej ochrany, keďže platí domnienka, že si podmienky prečítal, resp. oboznámil sa s nimi a súhlasí s nimi. Odvolací orgán neakceptuje námietky účastníka konania k predmetnej zmluvnej podmienke a má za  to, že zakladá hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa. Odvolací orgán chce poukázať aj na skutočnosť, že napr. aj Okresný súd v Trenčíne v rozsudku č. 17C/5/2011 zo dňa 12.4.2011 považoval za neprijateľnú obdobnú zmluvnú podmienku v znení „Podpisom zmluvy o úvere dlžník  potvrdzuje, že je oboznámený ÚPZ, že sú mu všetky jej ustanovenia zrozumiteľné a že ich považuje za dostatočne určité a prejavuje súhlas byť viazaný týmito podmienkami a súhlasí s ich obsahom.“
4) Článok 3. poskytnutie úveru, bod 3.13
Odvolací orgán má za to, že ponecháva účastníkovi konania možnosť preveriť bonitu klienta. Má však za to, že účastník konania nemôže spotrebiteľa zaťažovať povinnosťou bez omeškania oznámiť veriteľovi akékoľvek skutočnosti, ktoré môžu negatívne ovplyvniť jeho schopnosť plniť finančné záväzky. Práve táto forma ustanovenia je neprijateľná, vedie k neistote spotrebiteľa a môže zakladať svojvoľné posúdenie veriteľom čo už mal spotrebiteľ banke oznámiť. Odvolací orgán  poukazuje aj na skutočnosť, že vznik skutočností, ktoré môžu ohroziť pohľadávku banky neznamená, že ich spotrebiteľ nedokáže odstrániť,  a že sa s nimi nedokáže vysporiadať. 
Taktiež je neprijateľné ustanovenie zmluvy, v zmysle ktorého má spotrebiteľ povinnosť bez zbytočného odkladu informovať po výzve banky o všetkých svojich účtoch, vrátane stavov a zostatku na účtoch vedených v iných bankách, nakoľko je neprijateľné, aby bol spotrebiteľ zaťažovaný povinnosťou poskytnúť tieto informácie ihneď po výzve banky. Je potrebné upozorniť na to, že účastník konania si v predmetnom, ako ani v inom ustanovení obchodných podmienok nestanovil kritéria, podľa ktorých by rozhodoval o nutnosti vyžiadať si takéto informácie od spotrebiteľa.
5) Článok 6, bod 6.4, bod 6.8, bod 6.9
Odvolací orgán sa nestotožňuje s názorom účastníka konania, ktorý odôvodňuje lehotu na predčasné splatenie úveru praktickými skúsenosťami a problémami pri realizácií platieb. 
Z obsahu predmetnej podmienky je nepochybné, že spotrebiteľ môže predčasne splatiť spotrebiteľský úver alebo jeho časť mimoriadnou splátkou len za predpokladu písomného požiadania a za splnenia podmienok stanovených bankou, napr. zaplatiť poplatok, čo predstavuje odklon od zmyslu a účelu ustanovenia § 16 zákona o spotrebiteľských úveroch. Predmetné zákonné ustanovenie priznáva spotrebiteľovi právo vyrovnať svoje záväzky kedykoľvek pred dátumom splatnosti, uplatnenie ktorého nemôže byť podmieňované splnením akýchkoľvek povinností zo strany spotrebiteľa. Pri splatení spotrebiteľského úveru pred lehotou splatnosti je spotrebiteľ povinný uhradiť veriteľovi len úrok a náklady vzniknuté za časové obdobie od poskytnutia spotrebiteľského úveru do jeho splatenia. Veriteľ má v takom prípade právo len na spravodlivú a objektívnu kompenzáciu peňažných nákladov priamo spojených s predčasným splatením spotrebiteľského úveru, ktorej maximálnu výšku stanovuje zákon o spotrebiteľských úveroch. 
Za neprijateľnú podmienku podľa názoru správneho orgánu je potrebné považovať vždy takú zmluvnú podmienku, ktorá sa odkloňuje od zmyslu a účelu zákonného ustanovenia v tomto prípade inštitútu predčasného splatenia, pričom rozhodujúce je, že problémová zmluvná podmienka v spotrebiteľskej zmluve je objektívne spôsobilá poškodiť spotrebiteľa, pričom nie je rozhodujúca vôľa zmluvných strán. Správny orgán má za to, že zmluvná podmienka je bezpochyby objektívne spôsobilá výrazne poškodiť ekonomické záujmy spotrebiteľa. Právo spotrebiteľa na predčasné splnenie dlhu nemôže byť podmieňované predchádzajúcim písomným oznámením alebo súhlasom dodávateľa s takýmto konaním. Tým, že spotrebiteľ plní svoj dlh ide o konanie, na ktorom má mať záujem aj samotná Banka a z toho dôvodu predchádzajúce písomné oznámenie nemôže ako zmluvná podmienka obstáť. S poukazom na vyššie uvedené Komisia predmetnú zmluvnú podmienku posúdila vo vzťahu k právam spotrebiteľa ako dojednanie zakladajúce hrubú nerovnováhu v právach a povinnostiach v neprospech spotrebiteľa (§ 53 ods. 1 Občianskeho zákonníka).  
6) Článok 8, bod 8.1
Čo sa týka námietok k článku 8 ods. 8. 1 písm. m/, n/ odvolací orgán upustil od ďalšieho postihu účastníka konania, týkajúceho sa uvedených zmluvných podmienok. V ostatných bodoch má odvolací orgán aj naďalej za to, že obchodné podmienky tak ako sú koncipované, obsahujú nejasné vymedzenie rôznych povinností spotrebiteľa, pričom jednotlivé ustanovenia Zmluvy obsahujú aj vlastné následky spojené s ich nedodržaním. Uvedené spôsobuje nejasnosť tejto zmluvnej podmienky, ktorá je zjavne neprijateľná. Uviesť údaje jasne je niekedy problematické a vyvstáva otázka vágnosti takéhoto zmluvného dojednania. Hodnotenie nepriaznivých okolností je výlučne vo sfére zmýšľania veriteľa. Uplatňovanie predmetného ustanovenia zmluvných dojednaní môže v spojení s inými ustanoveniami zmluvy aj v prípade menej závažného porušenia povinností spôsobiť vyhlásenie mimoriadnej splatnosti Úveru, odstúpenie od Zmluvy či vypovedanie Zmluvy zo strany veriteľa, čo jednoznačne môže postaviť spotrebiteľa do nevýhodnejšej pozície v porovnaní s postavením veriteľa. Je neprijateľné, aby porušenie zmluvnej povinnosti majúcej za následok splatnosť úveru bolo špecifikované tak široko, že spotrebiteľ nebude mať istotu, kedy a na základe akého konania, resp. na základe akej skutočnosti sa veriteľ rozhodne úver splatniť. 

7) Článok 9.4 
Odvolací orgán  vidí neprijateľnosť zmluvnej podmienky vo vádnej formulácií ďalších nákladov v znení: „a iné“, nakoľko ďalšie náklady sú formulované veľmi široko. Pričom nie je z neho zrejmé, čo veriteľ zahrnul pod náklady „ a iné“.
   Odvolací orgán výšku uloženej sankcie považuje za primeranú  zisteným skutočnostiam. Má za to, že pri určovaní výšky pokuty zohľadnil okolnosti daného prípadu, ako aj dôvody zisteného porušenia zákona a územnú pôsobnosť účastníka konania. Podľa § 24 ods. 5  zákona o ochrane spotrebiteľa sa pri určení výšky pokuty prihliada najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť porušenia povinnosti, spôsob a následky porušenia povinnosti. Správny orgán prihliadol pri ukladaní pokuty najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť veci a následky protiprávneho konania, ktorými sú porušenie práv spotrebiteľa pri nedodržaní povinností vyplývajúcich zo zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov. Účastník konania pri svojej činnosti neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľskej zmluve upieral spotrebiteľovi legitímne práva a v neprospech spotrebiteľa spôsobil značnú nerovnováhu zmluvného vzťahu. Bolo prihliadnuté na výskyt viacerých neprijateľných podmienok v spotrebiteľskej zmlúv, na ich obsah ako aj na mieru, akou neprimerane závažným spôsobom zasahujú do práv a oprávnených záujmov spotrebiteľa. 
     Ďalej účastník konania v podanom odvolaní poukázal na obdobné rozhodnutia inšpektorátov SOI. Odvolací orgán považuje predmetnú námietku za tendenčnú, nakoľko sa jedná o odlišných účastníkov konania s obmedzenou územnou pôsobnosťou, ktorí nezasahujú v takom pomere do spotrebiteľských práv. Taktiež sa jedná  menej závažné prípady porušenia zákona o ochrane spotrebiteľa, ktoré nemajú tak markantný dopad na práva a právom chránené záujmy spotrebiteľov. Odvolací orgán má taktiež za to, že uvádzané rozhodnutia nemajú žiadnu súvislosť so správnym konaním vedeným voči účastníkovi konania. Taktiež je potrebné upriamiť pozornosť aj na územnú pôsobnosť účastníka konania, ktorý svoju podnikateľskú činnosť zameranú na poskytovanie spotrebiteľských úverov vykonáva na celom území Slovenskej republiky. Takéto konanie je o to závažnejšie, že v jeho dôsledku dochádza k porušeniu ekonomického záujmu spotrebiteľa vo veľkom rozsahu. V uvedenej súvislosti chce správny orgán upozorniť aj na to, že nie je možné porovnávať rozhodnutia samostatných správnych orgánov, ktoré majú individuálnu rozhodovaciu právomoc. Odvolací orgán sa domnieva, že výška sankcie je proporcionálna k počtu napadnutých zmluvných  podmienok. Pri rozhodovaní o výške pokuty správny orgán bral do úvahy aj to, že spotrebiteľ neznalý problematiky poskytovania spotrebiteľských úverov sa nebude takýmto podmienkam brániť a nevykoná žiadne kroky na svoju obranu čo môže mať za  následok poškodenie jeho ekonomických záujmov.
     Pre priemerného spotrebiteľa je oblasť finančných a úverových vzťahov často zložitou problematikou. Správny orgán v danom prípade zastáva názor, že spotrebiteľovi, ktorý pri dojednávaní spotrebiteľského úveru vystupuje v slabšej pozícií v porovnaní s poskytovateľom úveru, je potrebné v týchto vzťahoch v medziach zákona poskytnúť zvýšenú ochranu, keďže vzhľadom na zložitosť problematiky dôveruje poskytovateľovi úveru. Spoločenskú nebezpečnosť sankcionovaného konania vidí správny orgán predovšetkým v zneužití dôvery spotrebiteľa a v reálnom poškodení spotrebiteľa. 
    Účastník konania plne zodpovedá za protiprávny skutkový stav zistený v čase kontroly SOI a to bez ohľadu na dôvody a skutočnosti, ktoré uviedol vo svojom odvolaní. Odvolací orgán zastáva názor, že náležite odôvodnil právne závery, ku ktorým dospel pri posudzovaní prípadu a pri určovaní výšky pokuty zohľadnil okolnosti daného prípadu, ako aj dôvody zisteného porušenia zákona. Odvolací správny orgán považuje vzhľadom na charakter zisteného protiprávneho konania, uloženú pokutu za adekvátnu sankcionovanému konaniu, nakoľko protiprávnym konaním účastníka konania boli porušené práva spotrebiteľa.
    Na základe hore uvedených skutočností pokladá odvolací orgán skutkový stav za spoľahlivo zistený a jeho protiprávnosť za nepochybne preukázanú, správny orgán nezistil v odvolacom konaní dôvod na zrušenie alebo zmenu napadnutého rozhodnutia.
O výške pokuty rozhoduje inšpektorát SOI, ktorý podľa § 24 ods. 1 zákona za porušenie povinnosti ustanovených týmto zákonom alebo právnymi aktmi Európskych spoločenstiev v oblasti ochrany spotrebiteľa uloží orgán dozoru výrobcovi, dovozcovi alebo dodávateľovi alebo osobe uvedenej v § 26 pokutu do 66 387,83 EUR.

     Podľa § 24 ods. 5 cit. zákona sa pri určení výšky pokuty prihliada najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť porušenia povinnosti, spôsob a následky porušenia povinnosti.
     Pri rozhodovaní o výške pokuty bolo prihliadnuté najmä na charakter protiprávneho konania, závažnosť veci, dĺžku trvania a následky protiprávneho konania, ktorými sú porušenie práv spotrebiteľa pri nedodržaní povinností vyplývajúcich zo zákona o ochrane spotrebiteľa a osobitných právnych predpisov. Účastník konania pri svojej činnosti neprijateľnými podmienkami v spotrebiteľskej zmluve upieral spotrebiteľovi legitímne práva a v neprospech spotrebiteľa spôsobil značnú nerovnováhu zmluvného vzťahu. Správny orgán prihliadol na výskyt viacerých neprijateľných podmienok v spotrebiteľskej zmlúv, na ich obsah ako aj na mieru akou neprimerane závažným spôsobom zasahujú do práv a oprávnených záujmov spotrebiteľa. 
    Pri určení výšky pokuty odvolací orgán prihliadal na charakter uzatvorenej zmluvy, ktorá má charakter spotrebiteľskej zmluvy, s ustanoveniami ktorej sa síce spotrebiteľ mal možnosť oboznámiť pred podpisom zmluvy, ale nemohol ovplyvniť ich obsah. Správny orgán prihliadol na skutočnosť, že účastník konania vo vzťahu k spotrebiteľovi zneužil svoje postavenie silnejšej zmluvnej strany, keď do spotrebiteľskej zmluvy zakotvil neurčité podmienky, podmienky v rozpore so zákonom a neprijateľné podmienky.
     Správny orgán zároveň prihliadol na územnú pôsobnosť účastníka konania, ktorý svoju podnikateľskú činnosť zameranú na poskytovanie spotrebiteľských úverov vykonáva na celom území Slovenskej republiky. Takéto konanie je o to závažnejšie, že v dôsledku takéhoto konania dochádza k porušeniu ekonomického záujmu spotrebiteľa vo veľkom rozsahu.
    
     Správny orgán taktiež prihliadal na to, že účastník konania disponuje ako profesionálnymi skúsenosťami, materiálnym zázemím, tak aj odborným personálom, čo ho robí spôsobilým vyvarovať sa protiprávnemu konaniu v rámci kontraktácie úverového vzťahu spadajúce pod ochranu noriem spotrebiteľského práva.
     
Správny orgán pristúpil k určeniu výšky postihu po vyhodnotení skutočnosti, že došlo k vážnemu zásahu do práv spotrebiteľa, a to vytvorením nerovnováhy vo vzájomných vzťahoch použitím podmienok, ktoré môžu spotrebiteľa pri nedodržaní dobromyseľnosti a odbornej starostlivosti zo strany predávajúceho poškodiť.
     
     Správny orgán zároveň prihliadol k tomu, že účel sledovaný zákonom vyjadrený v ustanovení § 3 ods. 1 zákona, podľa ktorého každý spotrebiteľ okrem iného má právo na informácie, na ochranu svojho zdravia a bezpečnosti a na ochranu ekonomických záujmov vzhľadom na zistené nedostatky v zákonom požadovanej miere a úrovni dosiahnutý nebol.
    
     Správny orgán má za to, že výška pokuty je s prihliadnutím na zákonom stanovené medze a hľadiská pokutou primeranou a zároveň pokutou zodpovedajúcou zistenému protiprávnemu stavu a charakteru porušenia zákona.

Podkladom pre vydanie rozhodnutia bol presne a spoľahlivo zistený skutkový stav veci na základe čoho podľa § 59 ods. 2 správneho poriadku odvolanie zamietame ako nedôvodné.
Odvolací orgán zároveň upozorňuje účastníka konania, že pokutu uloženú prvostupňovým rozhodnutím je povinný uhradiť do 15 dní odo dňa doručenia tohto rozhodnutia priloženou poštovou poukážkou alebo príkazom na úhradu na účet: Štátna pokladnica,
č. ú.: SK57 8180 0000 0070 0006 5068, VS-04170113

Poučenie: Rozhodnutie o odvolaní je konečné a proti tomuto rozhodnutiu odvolanie nie je prípustné. V prípade nezaplatenia uloženej pokuty v stanovenej lehote bude jej plnenie vymáhané v zmysle zákona. Rozhodnutie je preskúmateľné súdom.